Провадження №: 2/336/18/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2025 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі судового засідання Морозовій В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю ,-

встановив:

У жовтні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.07.2020 р.,йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Після набуття права власності на вказане нерухоме майно позивачу стало відомо,що у зазначеній квартирі зареєстрована та проживає відповідачка ОСОБА_2 ,яка на вимогу позивача як нового власника відмовилась виселитись з квартири та знятись з реєстраційного обліку,чим чинить йому перешкоди у володінні та користуванні майном.

Посилаючись на те,що відповідачка ОСОБА_2 не являється членом його сім`ї,реєстрація та її фактичне безпідставне проживання у квартирі порушує права власника,відповідачка відмовилась добровільно припинити реєстрацію проживання та виселитись із неї,позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю,вселити його у спірну квартиру та виселити ОСОБА_2 із вказаного жилого приміщення без надання іншого житла.

Ухвалою суду від 26.10.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.12.2022 р.провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Ухвалою суду від 26.04.2024 р.провадження у справі відновлено та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні у вступному слові представник позивача Сердюченко В.В.просив задовольнити позов з посиланням на те,що позивач ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна,зареєстрованого у Державному реєстрі прав власності,є власником спірної квартири в цілому,проте діями відповідачки,яка не являється членом його сім`ї та була зареєстрована у спірному житлі за згодою колишнього власника, ОСОБА_1 чиняться перешкоди у користуванні житлом,які він просить усунути шляхом його вселення та виселити відповідачку без надання іншого житла.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась,викликалася шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу реєстрації та на номер засобів зв`язку,судові СМС-повістки отримувала завчасно,про що у справі є довідки про доставку СМС.

Відповідачка достеменно обізнана про наявність в провадженні суду даної справи,про що свідчить зміст її процесуальних заяв та клопотань,проте в судове засідання не з`явилась,участі представника не забезпечила,на свій розсуд розпорядилась процесуальним правом та не побажала брати участь у судових засіданнях,судом було забезпечено право відповідачки організувати ефективний захист її прав.

За згодою представника позивача суд розглянув справу без участі відповідачки та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши представника позивача, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І.28.07.2020 р.за р№ 4674 та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.07.2021 р.за № 218123065 , ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на вказане вище нерухоме майно у встановлений законом спосіб,з правочину, та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які відповідачка на час розгляду справи нічим не спростувала.

На час оформлення прав позивача як власника,в спірній квартирі з 21.04.1989 р. зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 ,що підтверджено інформацією Департаменту реєстраційних послуг.

Реєстрація ОСОБА_2 відбулася за згодою колишнього власника ОСОБА_3 ,між нею та новим власником ОСОБА_1 сімейні стосунки відсутні.

Відповідно до ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.383 ЦК України,власник житлового будинку,квартири,має право використовувати приміщення для власного проживання,проживання членів його сім`ї або інших осіб.

Як встановлено ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України ,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 ст.64 ЖК України передбачено,що до членів сім`ї наймача належать дружина,їх діти і батьки.Членами сім`ї наймача може бути визнано і інших осіб,якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно вказаних правових норм,які регулюють об`єм житлових прав власника,слідує,що право інших осіб,які вселилися у житлове приміщення за згодою власника, користуватися цим житлом, існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Оскільки закон не передбачає переходу прав і обов`язків в частині збереження права користування житлом членам сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку(квартири),суд дійшов висновку,що відповідачка ОСОБА_2 внаслідок припинення права власності ОСОБА_3 на спірне житло після його продажу,втратила право користування ним.

Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачкою під час її судового розгляду.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник житлового будинку,квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житловим приміщенням відповідачкою та її реєстрація у квартирі позивача без його згоди як власника створює останньому перешкоди для користування та розпорядження власністю.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також стаття 1 Протоколу №1 до неї передбачають право кожної фізичної і юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і в національному законодавстві України. Так, відповідно до ст. 13 Конституції України ,Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України). Захист і охорона права власності є однією з найголовніших функцій держави. Ці положення основного закону щодо охорони права власності набули розвитку і втілення в Цивільному кодексі України та Законах України.Головна мета цивільно-правового захисту відновлення порушеного права, відновлення попереднього майнового стану особи,законні права якої було порушено.

Відповідно до ст.141 ЦПК України,при задоволенні позову у повному обсязі суд стягує з відповідачки на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень.

На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст. ст.12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 у зазначену квартиру та виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908( дев`ятсот вісім) гривень.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються відомості сторін:

Позивач ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ,адреса АДРЕСА_2

Відповідач ОСОБА_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 20.01.2025 р.

Суддя Ю.А.Галущенко