Провадження 2-в/185/95/25
У Х В А Л А

17 січня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровськоїобласті у складі: головуючого судді Бабія С.О., за участю секретаря судового засідання Вакули В.С., розглянувши заяву АТ АБ «Укргазбанк» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі Сватівського районного суду Луганської області № 426/17753/18 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025 року через систему «Електронний суд» АБ «Укргазбанк» звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі Сватівського районного суду Луганської області № 426/17753/18 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, якою просить частково відновити втрачене судове провадження Сватівського районного суду Луганської області у справі № 426/17753/18 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а саме в частині відновлення тексту рішення суду від 24.12.2021 року у цій же справі.

Заявник подав заяву про розгляд справи без участі представника. Від інших заінтересованих осіб до суду будь-яких заяв чи клопотань по суті чи з процесуальних питань не надходило.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 20 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України якщо суд, до юрисдикції якого відповідно до вимог процесуального закону відноситься вирішення питання про відновлення втраченого провадження, знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченого провадження здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно із Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" або Законом України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого режим воєнного стану введено з 24 лютого 2022 року. Термін воєнного стану продовжено та триває до цього часу.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Сватівського районного суду Луганської області на Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Від Сватівського районного суду Луганської області до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали цивільної справи № 426/17753/18 не надходили, що підтверджується листом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.11.2024 р. № 05-07/143/24.

Відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затверджений рішенням Вищої ради правосуддя від 19.04.2018 № 1200/0/15-18.

Згідно з п.1.6 розділу І Порядку електронний примірник судового рішення - створений в АСДС електронний документ, підписаний кваліфікованим електронним підписом судді, що ухвалив таке судове рішення, в разі колегіального розгляду - кваліфікованими електронними підписами всіх суддів, що входять до складу колегії, або іншої особи, визначеної згідно з пунктом 2 розділу III цього Порядку. Такий документ має бути ідентичним за документарною інформацією та реквізитами оригіналу судового рішення в паперовій формі.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне заочне рішення Сватівсього районного суду Луганської області від 24.12.2021 року у цивільній справі № 426/17753/18 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102259088).

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України.

Ст.489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Зі змісту ст. 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ч.ч. 1, 2 ст. 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що наявні в справі про відновлення втраченого провадження документи, на думку суду є належними та достатніми для часткового відновлення втраченого провадження, суд, перевіривши зібрані матеріали, вважає, що заява АБ «Укргазбанк» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі Сватівського районного суду Луганської області № 426/17753/18 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 488, 489, 493, 494 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 426/17753/18 за заявою АБ «Укргазбанк» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі Сватівського районного суду Луганської області № 426/17753/18 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у частині тексту наступного змісту:

«Справа № 426/17753/18

РІШЕННЯ

іменем України

24 грудня 2021 року м. Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Діброви А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Будника М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сватове провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 03 квітня 2012 року між АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 86/2012-Р від 03 квітня 2012 року, відповідно до умов якого відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 297157,00 грн. з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 02.04.2016 року. Банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором.

За користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 16,9 % річних. Згідно п. 3.1 кредитного договору відповідач зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 6191,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок основної суми за кредитом щомісячно.

У якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 86/2012-Р/П від 03 квітня 2012 року з відповідачем ОСОБА_2 . За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У зв`язку з невиконанням відповідачами умов договору, станом на 18.06.2018 року утворилась заборгованість у сумі 113205,48 грн., у тому числі: борг за кредитом в розмірі 99031,94 грн.; нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року в розмірі 14 173,54 грн.

Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 113 205,48 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив справу розглядати за відсутності представника (а.с.5).

Відповідачі не з`явилися у судове засідання, про дату, місце та час слухання справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ст. 1-1 ЗУ "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції " ( а.с. 151-152, 156-157).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Будник М.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму заборгованості за тілом кредиту в межах строку позовної давності. Пояснив, що відповідач ОСОБА_1 сплачувала кредит по липень 2014 року, останній платіж здійснила 07.07.2014 р., після чого не здійснювала оплату кредиту.

24 грудня 2021 року представник відповідача - адвокат Будник М.В. у судове засідання не з`явився. 22.12.2021 р. подав до суду заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності, у якій також зазначив, що позовні вимоги визнає на суму 57 978,03 грн., просить застосувати строк позовної давності (а.с. 159-161).

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 квітня 2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №86/2012-Р, відповідно до умов якого позивач надав Відповідачу-1 - ОСОБА_1 кредит у сумі 297 157,00 грн. на придбання автомобіля Volkswagen, а Відповідач-1 зобов`язалась повернути кредит в термін, не пізніше 02 квітня 2016 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором (а.с. 7-10).

Згідно п. 1.3.1. Кредитного договору кредит надано з 03 квітня 2012 року по 02 квітня 2016 року.

Відповідно до п.1.4, п.п. 1.4.1., 1.4.2. Кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом: за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 16,9 % річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 21,9 % річних.

Пунктом 3.1. Кредитного договору встановлено, що позичальник здійснює повернення суми кредиту щомісячно з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/48 від суми отриманого кредиту, що становить 6 191,00 грн., а останній платіж сплачується у сумі 6 180,00 грн.. не пізніше 02 квітня 2016 року.

Відповідно до п. 4.3.1. Кредитного договору Відповідач-1 зобов`язалась використати кредит на зазначені у п. 1.2. цього Договору цілі, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього Договору.

Позивач перерахував Відповідачу -1 кредит у сумі 297 157,00 грн. згідно кредитного договору №86/2012-Р від 03 квітня 2012 року, що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с.15-20).

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 18.06.2018 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 113205,48 грн., а саме: 99031,94 грн. - заборгованість по кредиту; 14 173,54 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року (а.с.14).

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №86/2012-Р від 03 квітня 2012 року між ОСОБА_1 , Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" та Відповідачем-2 ОСОБА_2 /Поручитель/ був укладений договір поруки №86/2012-Р/П від 03 квітня 2012 року, за умовами пункту 1.2. якого Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору (а.с. 12-13).

Пунктами 5.1., 5.2. Договору поруки сторонами погоджено припинення поруки припиненням забезпеченого нею зобов`язання Позичальника за Кредитним договором, а також якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за Кредитним договором не пред`явить вимоги до Поручителя.

У пункті 3.1 Договору поруки зазначено, що за цим Договором позовна давність в три роки застосовується до вимог про стягнення неустойки.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 257, 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як передбачено п. 5.8 Кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами у три роки, у тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитними коштами та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх понесених банком під час виконання умов цього договору.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Пунктом 3.1 Кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості здійснюється з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число кожного місяця в розмірі не менше 1/48 від суми отриманого кредиту, що становить 6 191,00 грн., а останній платіж сплачується у сумі 6 180,00 грн.. не пізніше 02 квітня 2016 року.

Отже, умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця по 10 число місяця, наступного за звітним, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійної відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договору строку кредитування право кредитодавця вважаться порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу (зокрема Постанова ВС від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12).

З наданої позивачем виписки по особовому рахунку вбачається, що Відповідачем-1 внесено останній платіж по погашенню кредиту 07.07.2014 р., відповідно з серпня 2014 року Відповідач-1 не повертає кредит згідно передбаченого договором графіку та не сплачує відсотки за користування кредитом.

Оскільки виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 погоджено сторонами щомісячними платежами, що належно не виконується з серпня 2014 року, а до суду Банк із теперішнім позовом звернувся 30 липня 2018 року /згідно поштового відправлення/, і представником відповідачки заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, то задоволення підлягають позовні вимоги за три роки, що передували такому зверненню тобто з липня 2015 року.

Отже, з вимогою про стягнення заборгованості за процентами за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року та кредитом за період до 30 липня 2015 року банк звернувся поза межами строку позовної давності, тому у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з цим позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню частково у розмірі 57978,03 грн. у межах строку позовної давності, виходячи із щомісячного платежу у розмірі 6 191,00 грн. та останнього платежу - 6 180,00 грн., а також графіку погашення кредиту по 10-те число кожного місяця. Таким чином, стягненню підлягає сума боргу за кредитом з 10.08.2015 р. по 02.04.2016 р. згідно умов договору та встановленого графіку, що становить 55 708,00 грн., та сума боргу за кредитом за 11 днів з 30.07.2015 р. по 09.08.2015 р. включно із розрахунку: 6191,00 (сума погашення основної суми боргу) : 30 (середня кількість днів в періоді) х 11 (кількість днів розрахунку) = 2270,03 грн. Всього сума заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню становить 57978,03 грн.: 55 708,00 грн. + 2270,03 грн. = 57978,03 грн.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини 4 статті 559 ЦК України / в редакції на час укладення договору/ порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Із пункту 5.2 Договору поруки №86/2012-Р/П від 03 квітня 2012 року, вбачається, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, вказані умови договорів поруки свідчать про те, що строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України установлено саме цим договором.

Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк припинення поруки застосовується виключно у тому разі, якщо такий строк не встановлено у самому договорі поруки.

Враховуючи, що сторони у договорі визначили строк поруки, тому у даному випадку положення ч.4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки не може бути застосоване.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у цивільній справі №725/3981/14 від 11 листопада 2019 року, відповідно до якої визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк припинення поруки (який на момент виникнення спірних правовідносин складав шість місяців) застосовується виключно у тому разі, якщо такий строк не встановлено у самому договорі поруки. Зміна строку виконання основного зобов`язання шляхом реалізації кредитором права на дострокове стягнення суми заборгованості не змінює строк чинності поруки, визначений сторонами у договорі поруки.

Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

Судом встановлено, що боржник (а відтак і поручитель) узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 02 квітня 2016 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у розмірі та строки, визначені у графіку платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Виходячи з викладеного суд доходить висновку, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно з умовами кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця рівними частинами у розмірі та строки, визначені договором.

Із системного аналізу умов договору поруки №86/2012-Р/П від 03 квітня 2012 вбачається, що порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково зі стягненням з відповідачів заборгованості за тілом кредиту в солідарному порядку у розмірі 57978,03 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 55227,45 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п.36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями зазначено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

Понесення позивачем судових витрат на оплату судового збору підтверджується платіжним дорученням №9497-3229 від 12.07.2018 про сплату судового збору у сумі 1762,00 грн. (а.с. 6).

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено на 51,21 % відсотки (57978,03 грн. від 113205 грн. 48 коп. складає 51,21 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 902,32 грн. (1762,00 грн. х 51,21 % : 100), а саме з кожного відповідача по 451 грн. 16 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 78-80, 259, 263-265, 352 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 553, 610-612, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) заборгованість за кредитним договором № 86/2012-Р від 03 квітня 2012 року у сумі 57978,03 грн. ( п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім грн. 03 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 451 грн. 16 коп. ( чотириста п`ятдесят одну грн. 16 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 451 грн. 16 коп. ( чотириста п`ятдесят одну грн. 16 коп.).

У задоволенні частини позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 55227,45 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.П. Бабічева».

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.О. Бабій