№ провадження 2/646/1146/2025
У Х В А Л А

іменем України

16.01.2025 року Червонозаводський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Основ`янсько Слобідського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 про визнання електронних торгів з реалізації майна недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 через представника звернувся до суду через портал «Електронний суд» з позовною заявою, в якій просив визнати недійсними електронні торги з реалізації майна, а саме квартири, яка розташована у АДРЕСА_1 , лот 557996, які були проведені 05.09.2024 року та витребувати вищевказану квартиру з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 31.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. Справа призначена до підготовчого судового засідання.

15.01.2025 року позивач ОСОБА_1 через представника звернувся до суду через портал «Електронний суд» з вищевказаною заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що йому на підставі договору-купівлі продажу, на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 .

16.08.2024 року вказану квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 було передано на реалізацію до Державного підприємства "СЕТАМ" за ціною 779200 грн. 00 коп., відповідно до звіту № 428 від 28.05.2024 року, виданого Приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи».

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 05.06.2024 № 619597 виданого Держаним підприємством "СЕТАМ", переможцем електронних торгів було визначено ОСОБА_2

11.09.2024 року державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги, копію якого, було надіслано стягувачу, боржнику та Державному підприємству "Сетам".

Про вказані вище обставини ОСОБА_1 дізнався лише 12.09.2024 року, після отримання від Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції акту про проведенні торги від 11.09.2024 року.

Позивач вважає, що відповідачами при проведенні торгів були допущені істотні і грубі порушення законодавства, а електронні торги відбулися з численними порушеннями норм чинного законодавства, що вплинуло на результати торгів та порушило його законні права та інтереси.

Просив вжити заходи щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 16.01.2025 року вказана заява про забезпечення позову прийнята до провадження та призначена до розгляду у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову і, не вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд приходить до наступного.

Як зазначено у ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20.07.2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до п. п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Як підставу для звернення до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив те, що відповідачами при проведенні торгів були допущені істотні і грубі порушення законодавства, а електронні торги відбулися з численними порушеннями норм чинного законодавства, що вплинуло на результати торгів та порушило законні його права та інтереси, оскільки, ВДВС було порушено порядок звернення стягнення на його майно, адже звернення стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник, відбувається в останню чергу, також, ВДВС направляв поштову кореспонденцію на недійсну поштову адресу, ОСОБА_1 не був повідомлений про початок електронних торгів. Крім того, позивач не був повідомлений про результат визначення вартості оцінки майна, а реалізація предмета іпотеки відбулася за заниженою ціною, яка не відповідає дійсній ринковій вартості, оцінка майна виконана з грубими порушеннями законодавства про оцінку.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_2 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів ст. ст. 11, 12, 81 ЦПК України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді накладення арешту на частку у статутному капіталі товариства та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження цієї частки) права відповідача або інших осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Суд вважає обґрунтованим посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що у випадку відчуження нерухомого майна, а саме квартири розташованої по АДРЕСА_1 , на користь третіх осіб, відповідач ОСОБА_2 , має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідачів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, на час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що власник вищевказаної квартири, може розпорядитися нею, зокрема відчужити її іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому варто врахувати, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Таким чином, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки заявник посилається на те, що вказана квартира зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 та у нього є підстави вважати, що він може відчужити її. Продаж зазначеного майна може в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку можливого задоволення позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Разом з тим, суду не надано доказів необхідності забезпечення позову шляхом накладення саме арешту на квартиру, а тому з урахуванням вимог розумності та ціни позову, суд вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 , оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

З урахуванням викладеного, заява підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150-153, 157 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частово.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_2 , до вирішення справи по суті.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Копію ухвали направити компетентним органам для відповідної реєстрації.

Копія ухвали після її виконання підлягає направленню ОСОБА_2 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розглядові справи.

Суддя