УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року

м. Харків

Справа № 638/14316/24

Провадження № 2/638/1241/25

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установив:

05 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2024 року, визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Яковлеву В.М.

Матеріали справи передані в провадження судді Яковлевої В.М. 06 серпня 2024 року.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. від 09 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для виконання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

13 вересня 2024 року, через систему «Електронний суд», на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про витребування доказів по справі та усунення недоліків позовної заяви.

Недоліки позовної заяви усунені.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2024 року прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України.

Витребувано з Краматорського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса для листування: 49006, м. Дніпро, вул. Степана Бандери, 43А, електронна адреса: ), витяг з актового запису № 588 від 05 жовтня 2019 року про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 видане Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 05 жовтня 2019 року).

Витребувані докази постановлено направити на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова, що розташований за адресою: пр. Перемоги, буд. 52-В, м. Харків, 61202. в п`ятиденний термін з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснено, що відповідно до статті 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Роз`яснено учасникам справи про наявність у них прав та обов`язків, визначених статтями 43, 44, 49 ЦПК України.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про проведення розгляду справи без її участі.

У судове засідання інші учасники справи не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

Будь - яких інших заяв та клопотань учасники справи не подали.

Поштове рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення поврнулося на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Довідка поштового відправлення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду справи. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповіднодо пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, та постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23).

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно частини п`ятої статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України).

Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України.

Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 8 1 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Ухвала суду від 13 вересня 2024 року до цього часу не виконана.

Витребувані докази, а саме, витяг з актового запису № 588 від 05 жовтня 2019 року про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 видане Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 05 жовтня 2019 року), на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова не надходив.

Основний факт, який підлягає встановленню у цій справі - це факт укладеного шлюбу між сторонами, який не розірвано. Учасниками справи до матеріалів справи або у судовому засіданні для огляду суду оригінал свідоцтва про шлюб також не надано, за відсутності якого суд позбавлений встановити цей факт та відповідні їм правовідносини, здійснити повний та всебічний розгляд справи, ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Наведені обставини не дають суду можливості повно та всебічно встановити обставини для ухвалення законного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Враховуючи складність справи, суд вважає, що для повного та всебічного розгляду справи, об`єктивного встановлення всіх обставин справи існує необхідність в отриманні особистих пояснень позивачки, а також дослідження доказу - оригіналу свідоцтва про шлюб, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи, ухвалення законного та обгрунтованого рішення.

Враховуючи викладене, розгляд справи необхідно відкласти, повідомити осіб, що беруть участь у справі, про час та місце судового розгляду, сторін повідомити про можливі наслідки їх неявки у судове засідання та визначити явку позивачки обов`язковою.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.5 ч. 2 ст. 223, 258-260 ЦПК України суд -

ухвалив:

Визнати явку позивачки - обов`язковою.

Направити ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2024 року для виконання повторно.

Викликати ОСОБА_1 в судове засідання або реалізувати своє процесуальне право на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку дистанційного судового провадження, з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке відбудеться 11 березня 2025 року о 10 год. 30 хв. в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова (61202, м. Харків, пр-т. Перемоги, 52-В).

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2025 року.

Суддя В.М. Яковлева