Справа №932/3815/24
Провадження №2/0203/137/2025
15.01.2025 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
-позивача ОСОБА_1 ;
-представниці позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом,
1. 2 травня 2024 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що у листопаді 2010 року помер вітчим позивача ОСОБА_4 , який склав заповіт на ім`я своєї дружини (матері позивача) ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки мешкала разом з ним, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що вона не була зареєстрована з померлим в одному помешканні. За життя ОСОБА_5 також склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачеві. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після чого позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Між тим, нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на зазначену вище квартиру через недоведення факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті чоловіка. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_5 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за заповітом на спірну квартиру (а.с.а.с. 1 9).
2. 3 травня 2024 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська справа за підсудністю була передана до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 50).
3. 26 вересня 2024 року відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позову. Ухвалою від 15.01.2025 визнання відповідачем позову було прийнято судом (а.с. 68).
4. 15 листопада 2024 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 165).
5. У судовому засіданні позивач, його представниця підтримали заявлений позов, пояснивши, що у листопаді 2010 року помер вітчим позивача ОСОБА_4 , який склав заповіт на ім`я своєї дружини (матері позивача) ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки мешкала разом з ним, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що вона не була зареєстрована з померлим в одному помешканні. За життя ОСОБА_5 також склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачеві. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після чого позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Між тим, нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на зазначену вище квартиру через недоведення факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті чоловіка.
6. Відповідач до суду не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) (а.с. 68).
7. 15 січня 2025 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
8. Заслухавши пояснення позивача, його представниці, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов необхідно задовольнити з таких підстав.
9. Судом встановлено, що сторони доводяться синами ОСОБА_5 , яка тривалий час однією сім`єю без шлюбу мешкала із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.а.с. 26, 87, 156).
10. За життя ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 27, 28).
11. 17 травня 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів належну йому квартиру ОСОБА_5 . Заповіт був посвідчений П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрований у реєстрі за №4-433 (а.с.а.с. 16, 17).
12. 12 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб (а.с. 21).
13. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер у м. Дніпрі за місцем його фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ) (а.с. 14).
14. 8 листопада 2018 року ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Меньшикової К.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка й видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 153).
15. 29 листопада 2018 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Меньшикова К.О. ухвалила постанову про відмову ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру у зв`язку з порушенням встановленого законом шестимісячного строку (а.с. 162-звор.).
16. 1 березня 2019 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачеві. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Меньшиковою К.О. і зареєстрований у реєстрі за №264 (а.с.а.с. 18 20).
17. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла (а.с. 15).
18. 1 квітня 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіна-Сандомирського Л.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 81).
19. 6 вересня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіна-Сандомирського Л.О. із заявою про свідоцтва про право на спадщину після смерті матері за заповітом (а.с. 118).
20. Того ж дня приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Л.О. ухвалив постанову про відмову позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру у зв`язку з недоведенням факту проживання ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 на час смерті останнього (а.с.а.с. 23, 24).
21. Той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на час смерті останнього мешкали разом підтверджуються результатами системного аналізу усієї сукупності добутих судом доказів, а саме:
-довідкою квартального комітету №3 Соборного району м. Дніпра від 13.04.2024 №11, згідно з якою ОСОБА_4 станом на 06.11.2010 без реєстрації постійно мешкав разом з дружиною у домоволодінні АДРЕСА_2 (а.с. 30);
-випискою з історії хвороби ОСОБА_4 , згідно з якою останній постійно мешкав у домоволодінні АДРЕСА_2 (а.с.а.с. 31, 32);
-показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які показали, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно і безперервно мешкали у будинку, що належав ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_4 тривалий час важко хворів і потребував стороннього догляду.
22. З огляду на викладене суд доходить висновку про те, що позов у цій частині підлягає задоволенню.
23. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
24. Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
25. За правилами, встановленими статтями 1268, 1270 ЦК, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначена дія повинна бути вчинена протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
26. Частиною 1 статті 1276 ЦК визначено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
27. Судом було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на час смерті останнього проживали разом, отже ОСОБА_5 прийняла спадщину в силу частини 3 статті 1268 ЦК.
28. Позивач протягом шести місяців від дня смерті матері звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, а тому, у розумінні закону, також прийняв спадщину.
29. Таким чином, зважаючи на складений ОСОБА_5 заповіт, після її смерті залишився один спадкоємець спірної квартири позивач.
30. За приписами пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
31. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні у їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що заявлений у справі позов про визнання права власності на спадкову квартиру також підлягає задоволенню, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом і прийняв спадкове майно після смерті матері.
32. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на квартиру АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 17 січня 2025 року.
Суддя М.О. Католікян