Справа №: 398/3019/23
провадження №: 2/398/126/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" січня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

представника позивача адвоката Горбунова Р.В.,

представника відповідача адвоката Стадніченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про списання боргу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Горбунов Р.В., звернулась до суду з позовною заявою до ОКВП «Дніпро-Кіровоград», в якій просить списати з її особистого рахунку НОМЕР_1 , відкритого в абонентській базі відповідача, борг в сумі 30 298,68 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є споживачем послуг по водопостачанню та водовідведенню, які надає відповідач, їй було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , на якому фіксуються нарахування за спожиту послугу. До 30.11.2022 року вона здійснювала платежі за надані послуги у відповідності до нормативів встановлених Олександрійською міською радою Кіровоградської області за одну особу, яка проживає в квартирі та споживає послугу з водопостачання та водовідведення. Восени 2022 року від сусідки, яка мешкала в її будинку стало відомо про борг, який утворився через відсутність лічильника на воду та плата за послуги була нарахована, як різниця між показниками комерційного вузла та сумою показників квартирних лічильників інших мешканців будинку. На момент звернення сума складала 22 200,00 грн. Не погоджуючись з вказаною сумою вона зверталася із заявами від 14.11.22 р. та від 23.12.22 р. до відповідача з проханням провести перерахунок її боргу відповідно до норм споживання. Оскільки вона є пенсіонером та людиною похилого віку, не знає, що таке Інтернет, не має комп`ютера, а тому не могла знати інформацію про встановлення в її будинку вузла комерційного обліку води, яка була розміщена на офіційному сайті відповідача.

У своєму відзиві та письмових поясненнях представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити у задоволені позову. Зазначає, що нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення з червня 2022 року позивачу, як мешканці житлового будинку, проводилося з урахуванням показників комерційного (загально будинкового) приладу обліку, який встановлений з 10.06.2022 року. Квартира позивача не була оснащена до 31.11.2022 року розподільним (квартирним вузлом обліку), тому об`єм за різницею небалансу за мінусом сумарного об`єму всіх квартир з розподільними приладами обліку припадав на квартиру позивача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року № 315. Починаючи з грудня 2022 року позивачка встановила розподільний прилад обліку в квартирі, а тому застосовувався розподіл різниці небалансу між усіма споживачами пропорційно до обсягу споживання, оскільки всі квартири та приміщення юридичних осіб в цьому будинку оснащенні розподільними приладами обліку. Тобто, навіть після того, як абонент встановив лічильник, протягом 12 розрахункових періодів їй можуть приходити перерахунки за послуги, зумовлені корегуванням даних іншими мешканцями будинку. Крім того, інформування позивача про встановлення комерційного приладу обліку відбувалося відповідно до п. 4 Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою КМУ від 06.06.2018 р. №444, якою встановлено, що повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці на інформованих стендах у під`їздах будівлі. На виконання цього порядку ОКВП «Дніпро Кіровоград», як оператор зовнішніх мереж розмістив, шляхом клеєння 07.02.2020 року в під`їзді житлового будинку повідомлення про намір встановлення комерційного приладу обліку АДРЕСА_1 , де розміщуються оголошення. Крім того, така копія повідомлення була рознесена кожному споживачу 70-ти квартир до поштових скринь, що підтверджується складеним актом від 07.02.2020 року та на офіційному веб-сайті підприємства розміщено 03.06.2022 року повідомлення про встановлення комерційного приладу обліку https://dnipro-kirovograd.com.ua/. Отже, днем отримання повідомлення про намір встановлення комерційного приладу обліку та забезпечення інформування співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі і позивача ОСОБА_1 , підприємством виконано, відповідно до вказаного порядку є дата розміщення повідомлення у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі, тобто 07.02.2020 року та сам факт встановлення комерційного приладу обліку розміщено на офіційному сайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград», що підтверджується скріном з сайту за 03.06.2022 року. ОКВП «Дніпро Кіровоград» встановив комерційний прилад обліку, згідно акту прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 10.06.2022 року. При цьому, порядок інформування не передбачає присутність кожного співвласника багатоквартирного будинку при встановленні комерційного приладу обліку, згоди на встановлення такого приладу обліку в день встановлення також не потрібно.

Представник позивача адвокат Горбунов Р.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Доповнивши, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом тому що вважає, що порушено її право, що їй безпідставно нарахували борг, тому що в неї не було лічильника водопостачання в квартирі, а нарахування відбулося на підставі показників загального лічильника, який потім було розділено між іншими споживачами. Вважає, що безпідставно, тому що її не повідомили про встановлення вузла споживання води комерційного обліку, оскільки позивач є пенсіонером, не має комп`ютера, телефону, не заходить ні на які сайти, і не може цього робити. Вважає, що її мали повідомити про встановлення комерційного обліку води оголошенням на будинку, або індивідуально, але цього зроблено не було. Тому вважає, що борг нараховано безпідставно і просить його списати.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Посилалася на підстави, викладені у відзиві. Додатково пояснила, що порядок інформування ОКВП «Дніпро Кіровоград» виконав і нарахування відбулося згідно чинного законодавства, зокрема ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ( ст. 10). Відповідач є оператором зовнішніх інженерних мереж, 07.02.2020 року на будинку було розміщено повідомлення про намір встановлення комерційного обліку по АДРЕСА_1 , а також було всім надано рекомендацію встановити вузли обліку в квартирах, таке ж повідомлення отримала і ОСОБА_1 , тому що їй декілька разів, а саме з 2019 року, двічі давалися рекомендації встановити водолічильник, оскільки будуть зміни в чинному законодавстві і будуть великі суми по нарахуванням, що підтверджується копіями з програмного забезпечення 1С. На інформаційних стендах було розміщено таке повідомлення і на офіційному сайті ОКВП «Дніпро Кіровоград», в якому зазначалося, як здійснюється оплата і встановлення комерційного приладу обліку. В якому зазначено, що сплата внесків відбувається поквартирно, протягом п`яти років із можливістю зміни строку розстрочки внесків та за згодою співвласників. 06.06.2022 року ОКВП «Дніпро Кіровоград», як оператор зовнішніх інженерних мереж встановив загальнобудинковий лічильник 10.06.2022 року та опломбував комерційний засіб обліку. Тому вважає, що відповідно до закону правомірно здійснив розподіл зазначеної різниці балансу, оскільки закон не визначає іншого порядку, якщо б у відповідача був водолічильник, то ця б різниця небалансу була поділена пропорційно до спожитих послуг і це доведено в останній заяві.

Заслухавши вступне слово учасників справи та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_2 та споживачем комунальної послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Для обліку позивачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Статтею 332 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги, а саме: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач, серед іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ст. ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За змістом ст. ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

До липня 2022 року відповідач нараховував позивачу плату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за нормами споживання, оскільки квартира позивача не була обладнана розподільним (індивідуальним, квартирним) приладом обліку.

Відповідно до п. п. 3 5 Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 444, оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузла комерційного обліку повідомляє власникам (співвласникам) будівлі про намір встановити такий вузол за формою згідно з додатком (далі - повідомлення). Повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення: на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі. Оператор забезпечує доведення до відома власників (співвласників) будівлі інформації про намір встановити вузол комерційного обліку шляхом повідомлення на паперовому носії кожного власника (співвласника) будівлі протягом тридцяти днів з дня розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі. Днем отримання повідомлення власниками (співвласниками) будівлі є дата розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування. У разі відсутності веб-сайту у оператора зовнішніх інженерних мереж та органу місцевого самоврядування днем отримання повідомлення є дата розміщення повідомлення у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі.

Відповідач, як оператор зовнішніх мереж, 07.02.2020 року розмістив повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку в будинку АДРЕСА_1 , шляхом наклеювання відповідних оголошень на інформаційних стендах у будинку та розміщення на офіційному сайті https:dnipro-kirovograd.com.ua, що підтверджується відповідними скрін-шотами.

10.06.2022 року в будинку АДРЕСА_1 встановлено та прийнято на абонентський облік вузол комерційного обліку, що підтверджується відповідним актом. Про факт встановлення вузла комерційного обліку відповідачем повідомлено шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті.

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що вузол комерційного обліку вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку, розподіляються між споживачами з урахуванням того, що у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ч. 4 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

У Розділі ІХ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 передбачено, що для будинків, де частина приміщень не оснащена лічильниками холодної води, обсяг небалансу розподіляється між споживачами, які не мають лічильників води, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються послугами. Обсяг небалансу визначається різницею між показниками комерційного вузла обліку та сумарними показниками індивідуальних лічильників холодної води.

Згідно з розрахунками, наданими відповідачем, в період з липня 2022 року, тобто після встановлення вузла комерційного обліку, до грудня 2022 року єдиним приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , в якому не було встановлено індивідуального лічильника холодної води, була квартира АДРЕСА_3 , тобто квартира позивача, а відтак оплата різниці небалансу за вказаний період правомірно покладена на позивача.

Лише 30.11.2022 року в квартирі позивача встановлено вузол розподільчого обліку (індивідуальний лічильник холодної води), що підтверджується відповідним актом та з того моменту плата за користування послугою нараховується відповідно до показників лічильника.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем, як надавачем комунальних послуг, дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку інформування мешканців будинку АДРЕСА_1 про наміри встановлення вузла комерційного обліку та про його фактичне встановлення, наданий відповідачем розрахунок заборгованості позивача за надані послуги з водопостачання та водовідведення відповідає вимогам чинного законодавства та є математично правильним, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову та про інші витрати позивачем не заявлено, інші учасники справи щодо відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, до суду не зверталися, то суд вважає, що судові витрати у цій справі слід залишити по фактично понесеним.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76 81, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Соборна, 19-а, код за ) про списання боргу.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17 січня 2025 року.

Суддя О.В.Авраменко