Справа № 351/1938/24
Номер провадження №2/351/198/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки спільне сімейне життя у них не складалось, вирішили шлюб розірвати. 20.07.2017 рішенням Снятинського районного суду шлюб було розірвано. Через деякий час вирішили знову проживати разом і 15.08.2022 Консульством України в м. Малага (Королівство Іспанія) шлюб було зареєстровано офіційно. Від спільного проживання народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спочатку були хороші сімейні відносини. Однак з часом стосунки почали погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне сімейне життя перестало існувати на почуттях взаємної поваги, любові, дружби та взаєморозуміння. Вже протягом 5-ти місяців сторони проживають окремо, примирення між ними неможливе. Тому позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Діти на даний час проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свої дітей, відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання. Тому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочок у твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та 2000 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов визнав частково, просив суд стягувати аліменти на утримання дочок у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину та відмовити в аліментах на утримання позивачки до досягнення дочкою трирічного віку у зв`язку з тим, що відповідач не працює та не має змоги платити такі суми коштів. На розірвання шлюбу згоден.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 15.08.2022 Консульством України в м. Малага (Королівство Іспанія) ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15.08.2022 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 5. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , прізвище дружини ОСОБА_6 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14 лютого 2014 року виконавчим комітетом Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 4. Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , а матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії № НОМЕР_3 , виданого 13 березня 2023 року Відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком дитини записаний ОСОБА_8 , а матір`ю ОСОБА_9 .

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов № 277/0103/9/21 від 30.09.2024, складеним Старостинським округом № 7 с. Задубрівці Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своїми дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу розірвання шлюбу та захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітніх дітей та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

У судовому засіданні встановлено, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, фактичні шлюбні відносини, які притаманні подружжю, припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, які не бажають примирення.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

При цьому, суд враховує, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

За таких обставин суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд враховує, що відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Так, у своєму позові позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 4 000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Водночас представник відповідача просив стягувати аліменти з відповідача у меншому розмірі, оскільки у нього відсутній стабільний дохід та його матеріальне становище не дає можливості сплачувати по 4 000 грн. щомісячно на кожну дитину.

При визначенні розміру аліментів, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 182 СК України, окрім беззаперечного обов`язку батька утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд також враховує те, що відповідач офіційно не працює та не має стабільного доходу. Доказів протилежного позивачкою суду не надано.

Крім того, суд враховує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Проте позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що вона витрачає на утримання дітей таку ж саму суму, тобто 8000 грн. на місяць, яку просить стягнути з відповідача.

На переконання суду відповідач має сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак, з урахуванням наведених вище обставин, у розмірі меншому, ніж просить стягнути позивачка.

Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2 563 грн., віком від 6 до 18 років у розмірі 3 196 грн.

Отже, ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, а також той факт, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає, хоча зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що відповідач має задовільний стан здоров`я, є молодою працездатною особою, у якої відсутній постійний стабільний дохід, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, який, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а також не суперечитиме ч. 2 ст. 182 СК України, адже не буде меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто меншим ніж мінімально встановлений розмір аліментів.

За таких обставин суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Ураховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, якій ще не виповнилося трьох років, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дружини не надає, водночас, на думку суду, може її надавати, оскільки протилежне відповідачем не доведено, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № ПН3186266 від 26.09.2024 за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 1211 грн. 20 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 15 серпня 2022 року Консульством України в м. Малага (Королівство Іспанія), актовий запис № 5.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути зОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Іван ПОСОХОВ