Номер провадження: 22-ц/813/2013/25
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Коновалова В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 червня 2024 року, постановлена у складі судді Петренко В.С., у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення, що оскаржується

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 червня 2024 року матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Добропільського міськрайонного суду Донецької області, у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Київського району м. Одеси.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду від 28 червня 2024 року та направити цивільну справу до Київського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги посилається на те, що згідно довідки від 30.10.2014 року № 5106-887 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідач мешкає за адресою АДРЕСА_2 .

Явка сторін в судове засідання

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2024 року до Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 подано позовну заяву, позовними вимогами якої є стягнення боргу за договором позики.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод, чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

У відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно довідки № 660772 від 25 червня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 , звертаючись до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення боргу за договором позики , зазначив, що фактичне місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що з 2016 року в Україні створено Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 646 «Про затвердження Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб».

З урахуванням зазначеного, з метою забезпечення принципу справедливого судового розгляду, для отримання даних про місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 , суд задля перевірки вказаних позивачем відомостей щодо місця проживання відповідача, міг витребувати відповідну інформацію із Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у Міністерства соціальної політики України.

Відповідних дій для з`ясування місцезнаходження відповідача, у тому числі звернення до Міністерства соціальної політики України, судом вчинено не було, що призвело до порушення прав на вільний доступ до правосуддя та до належного суду.

До апеляційної скарги відповідач долучив довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30 жовтня 2014 року № 5106-887, відповідно до якої ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщених осіб, фактичним місцем проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_2 .

Отже, ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа, місце перебування якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Київського районного суду м. Одеси, таким чином позивач має право подати позов про стягнення заборгованості за договором позики за зареєстрованим місцем перебування відповідача.

Тому вказана справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Вирішуючи питання про прийняття доказу, доданого скаржником до апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні по суті спору.

Ураховуючи вищевикладене та підстави позову, апеляційний суд вважає, що з урахуванням виключного значення такого доказу для правильного вирішення питання про визначення підсудності, слід прийняти до уваги копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30 жовтня 2014 року № 5106-887, відповідно до якої ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщених осіб, фактичним місцем проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного, враховуючи ч. 1 ст. 27 ЦПК України, помилковим є висновок суду першої інстанції щодо непідсудності суду вказаної справи та її направлення за підсудністю до Добропільського міськрайонного суду Донецької області..

На вказане суд першої інстанції не звернув уваги, у достатній мірі не врахував вимоги закону під час відкриття провадження у справі, що призвело до помилкового вирішення вказаного процесуального питання.

Отже, наведені доводи апеляційної скарги спростовують правильність висновку суду першої інстанції, а питання щодо визначення підсудності вирішено з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та порушення прав скаржника на вільний доступ до правосуддя та до належного суду, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 червня 2024 року - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 січня 2025 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова