ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/201/25
Провадження № 2-н/210/34/25
У Х В А Л А

іменем України

17 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглянувши заяву та надані матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.165 ч.1 п.1 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Згідно норми ст. 163 ч. 2 п. 5 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

А відповідно до ст.163 ч.3 п.4 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

При вирішенні питання про відповідність заяви про видачу судового наказу наведеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства слід враховувати, що до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають застосуванню і норми СК України, які регулюють питання сплати аліментів (п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»).

Частиною 5 ст.183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених положень ст. 183 СК України право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини має лише той з батьків/законних представників, з яким проживає дитина.

Як слідує зі змісту матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявник до своєї заяви про видачу судового наказу долучила Витяг з Реєстру територіальної громади №2023/002353551 від 20.03.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та з 13.05.1997 року. Відомості з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання заявника не можуть свідчити про те, що дитина проживає саме з заявником по справі. Доказів фактичного проживання з боржником їх спільної з стягувачем доньки матеріали справи не містять (акти про фактичне проживання), а самі лише посилання заявника на зазначені обставини не можуть бути належним їх доказом, а тому не приймаються судом.

Таким чином, із наданих документів неможливо однозначно встановити факт проживання дитини із заявником ОСОБА_1 , внаслідок чого не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги у цій частині.

На підставі вищевикладеного, вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, роз`яснивши, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

А тому, керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 167 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2, 8, 9 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги з дня її проголошення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович