Дата документу 15.01.2025 Справа № 522/4610/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 522/4610/24 Пр. № 22-ц/807/87/25Головуючий у 1-й інстанції: Мінаєв М.М. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року у справі за позовом ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ (надалі - ГУ ПФУ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ) до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ГУ ПФУ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ звернулось до Приморського районного суду м. Одеса з вищезазначеним позовом (а.с.1-2), в якому просило стягнути з відповідачана свою користь суми надміру виплаченої пенсії у розмірі 113393,63 грн. а також судовий збір 3028,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_1 з 21.12.2010 перебуває на обліку у позивача та отримує довічне грошове утримання судді. 14.09.2023 відповідач звернулася із заявою № 6834 про переведення з пенсії за вислугу років, обчисленої за нормами Закону України «Про прокуратуру» та призначення щомісячного довічного грошового утримання 15.07.2024 судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402. За результатами опрацювання цієї заяви рішенням № 11 від 22.09.2023 відповідачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 93801,25 грн. В подальшому позивачем було виявлено, що до стажу відповідача, як судді, помилково був зарахований період роботи відповідача в органах прокуратури в період з 03.02.1993 по 17.10.2008, що, у свою чергу, призвело до невірного визначення спеціального стажу та відсотку обчислення суддівської винагороди для призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці. За результатами повторного перегляду документів пенсійної справи відповідача рішенням від 20.12.2023 було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 67001,25 грн. Як наслідок, в період з 08.09.2023 по 31.12.2023 відповідачу безпідставно, в результаті рахункової помилки позивача, були виплачені грошові кошти на загальну суму 113393,63 грн. На думку позивача, вказана сума підлягає стягненню з відповідача в порядку ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Чернявську Л.М. (а.с. 18) Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 05 квітня 2024 року (а.с. 29) справу передано на розгляд за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Мінаєва М.М.(а.с.32). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.41)провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року у задоволенні позову ГУ ПФУ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ГУ ПФУ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ у своїй апеляційній скарзі (а.с.99-102) просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов про стягнення надміру виплаченої пенсії в повному обсязі.

В автоматизованому порядку 13.09.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Бєлку В.Ю., та Подліянову Г.С.(а.с.106). Ухвалою апеляційного суду від 16.09.2024 року (а.с.107) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 20.09.2024 року (а.с.110). В автоматизованому порядку 23.09.2024 року суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с.111-112). Ухвалою апеляційного суду (а.с.113) апеляційну скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, які усунуто у встановлений апеляційним судом строк 26.09.2024 (а.с.115). В автоматизованому порядку 01.10.2024 року суддею Трофимовою Д.А. у цій справі замінено суддю Бєлку В.Ю. у зв`язку зі звільненням у відставку останнього, рішення ВРП України від 24.09.2024 року (а.с.120-121). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 01.10.2024 року (а.с.122), справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.123), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та загального штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі не скористались. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку 13.01.2025 року суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 138-139).

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с.131-133), всі учасники цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Позивач через свого представника апеляційному суду заяву (а.с. 134-137), в якій повідомив про неможливість прибуття його представника у дане судове засідання, просив апеляційний суд розглядати дану справу без участі представника позивача.

Відповідач та представник останньої апеляційний суд про причини своєї неявки не сповістили.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву представника позивача задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ГУ ПФУ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вищезазначеного позову позивача у цій справі, керувався ст.ст.11, 13, 16 ЦК України, ст. ст. 82, 141, 263-265 ЦПК України та виходив із відсутності підстав для задоволення останнього.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 07.09.2023 року № 878/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку», відповідача звільнено з посади судді.

Відповідно до вказаного рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право відповідачу на відставку, становить 34 роки 3 місяці 25 днів.

Згідно з розрахунком Малиновського районного суду м. Одеси стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці від 07.09.2023, до вказаного стажу зараховано посади: старший юрисконсульт Сніжнянського виноробного заводу РПО Азервиноградпром (07.09.1987р. - 08.06.1990 р.) - 01 рік 01 міс. 02 дні; слідчий слідчого відділення Сніжнянського МВ ВС УВС Донецької області (01.06.1990р. - 21.01.1993р.) - 01 рік 10 міс. 28 дні; слідчий слідчого відділення Сніжнянського МВ ВС УВС Донецької області - 08 міс. 22 дні; помічник прокурора, старший помічник прокурора, заступник прокурора, помічник прокурора м. Сніжного Донецької області (03.02.1993 р.-18.09.2008 р.) - 15 років 07 міс. 15 днів; суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області (19.09.2008р.); суддя Шахтарського міськрайонного суду (10.07.2009 р.); суддя Малиновського районного суду м. Одеси 14.02.2015 р.-07.09.2023 р.

Відповідно до довідки Державної судової адміністрації України № 2059/23-вих від 14.09.2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням виплачених сум станом на 01.09.2023 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 134002,50 грн.

На підставі рішення позивача № 11 від 22.09.2023 року відповідачу було призначено довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 70% від заробітку.

Відповідач з вказаним рішенням не погодилась та оскаржила його в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/29169/23 від 07.02.2024, яке було залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2024, було визнано протиправним рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ (правонаступник - Головне управління ПФУ в Одеській області) № 11 від 22.09.2023 в частині неврахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки (стаж роботи на посаді старшого юрисконсульта після здобуття вищої юридичної освіти, що становить 1 рік 1 місяць 2 дні, та частково стаж роботи на посаді слідчого); стажу роботи на посаді слідчого - 8 місяців 22 дні (за винятком врахованого вище стажу роботи в галузі права, необхідного для призначення на посаду судді); на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області покладено обов`язок зарахувати до стажу роботи на посаді судді додатково стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки (стаж роботи на посаді старшого юрисконсульта після здобуття вищої юридичної освіти, що становить 1 рік 1 місяць 2 дні, та частково стаж роботи на посаді слідчого); стажу роботи на посаді слідчого - 8 місяців 22 дні (за винятком врахованого вище стажу роботи в галузі права, необхідного для призначення на посаду судді) та збільшити відсотковий розмір її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 8%, а саме з 70% до 78%, а також провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 08.09.2023 у розмірі 78% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Державної судової адміністрації України № 2059/23-вих від 14.09.2023 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Вказане рішення суду мотивоване тим, що до загального стажу роботи відповідача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді (14 років 11 місяців 18 днів) та врахованого періоду на посаді прокурора, також календарний періоди роботи на посаді слідчого (01 рік 10 міс. 28 днів + 08 міс. 22 дні) та стаж роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду судді на посаді старшого юрисконсульта після здобуття вищої юридичної освіти, що становить 1 рік 1 місяць 2 дні, загалом 34 років 4 місяців 24. Відтак, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідача, вислуга років якої на посаді судді складає 34 роки 4 місяці 24 дні, має становить 78%, з яких 50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років та 28% (14*2) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Відповідно до ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, однак в даному випадку підстав для іншої правової оцінки викладених вище фактів судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що доводи відповідача щодо того, що вона не тільки не отримувала у спірний період часу від позивача майно без достатніх правових підстав, а й навпаки, не отримала всіх сум довічного грошового утримання, право на яке мала за законом, підтверджуються матеріалами справи, і позивачем не спростовані.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Оскільки позивач у цій справі не надав жодного доказу безпідставності виплати відповідачу довічного грошового утримання судді на загальну суму 113393,63 грн. в період з 08.09.2023 по 31.12.2023, а власні дії позивача щодо нарахування відповідачу сум довічного грошового утримання у спірний період визнані протиправними в порядку адміністративного судочинства з покладенням на позивача обов`язку здійснити правильний перерахунок та виплатити недоплачені суми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у цій справі підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення цієї суми з ОСОБА_1 як безпідставно набутого майна.

Доводи апеляційної скаргиГУ ПФУ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ є такими, що фактично дублюють доводи його позову у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Позивач не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема позивачем апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що хоча суд першої інстанції й послався в своєму рішенні у цій справі на ст. 141 ЦПК України, проте, фактично він оскаржуваним рішенням не вирішував у цій справі питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, тому останнє апеляційним судом у цій справі також не могло переглядатись і не переглядалось. Однак, це питання може бути вирішено судом першої інстанції у цій справі у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України в разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 20.01.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.