Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Цмур В.Р., у залі суду в м. Ужгород, у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 16.01.2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.01.2025 року.

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивовано тим, що 31 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_2 , яка після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала (далі - Відповідач), про що 31.10.2015 року складено відповідний актовий запис за № 592 та видано свідоцтво про шлюб. Повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька - ОСОБА_3 , підтверджується Свідоцтвом про народження (повторно) Серії НОМЕР_2 виданого 14 червня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька - ОСОБА_4 , підтверджується Свідоцтвом про народження (повторно) Серії НОМЕР_3 виданого 14 червня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Разом з тим, спільне життя з Відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, ставленням до певних моментів подружнього життя, безпричинними сварками та з іншими життєвими обставинами - не склалося, хоча із своєї сторони докладалися зусилля для подальшого спільного проживання та збереження сім`ї.

У позовній заяві вказано на те, що відповідач не може заперечувати, що за 9 років подружнього життя та за прямої участі Позивача, під час перебування у шлюбі Відповідач набула: земельну ділянку площею 0,09 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :42:001:0092, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,12 га за адресою: Ужгородський р-н, Руськокомарівська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва; 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; а/м Fiat Cinquecento, 2011 р.в., державний номер НОМЕР_4 .

Позивач зазначає, що в травні - червні 2024 року, відповідач заявила вимогу Позивачу про те, щоб останній переписав 3-х кімнатну квартиру на дітей або взяв кредит на квартиру (яка буде оформлена на Відповідача) або врешті-решт надав останній 500 тис. грн. для сплати першого гарантійного внеску на кредитну квартиру, то виключно на таких умовах вона типу готова залишитися і зберегти шлюб (в чому Позивач сумнівається ). Оскільки, Позивач цього не зробив і не може «належним чином» забезпечувати потреби ОСОБА_2 , Відповідач в кінці вересня 2024 року поїхала до м. Краматорськ - на роботу.

Як зазначає позивач, він з радістю виховує дітей, забезпечує самим необхідним та радіє, що діти залишись при ньому та під його батьківським доглядом. Ініціатором розірвання шлюбу є саме відповідач, однак, позов про розірвання шлюбу особисто подавати не бажає, вимагає вчинення даних дій саме позивачем.

Позивач вважає, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спору щодо поділу спільного майна у подружжя немає. У сторін відсутній спір щодо визначення місця проживання та утримання дітей.

Позивач зазначає, що примирення неможливе, так як погляди відповідач на життя та гроші різко різняться від поглядів позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу з Відповідачем суперечить моїм інтересам та інтересам дітям, рішення щодо цього питання мною вже прийнято та змінювати його не бажаю. Позивач дуже любить власних дітей - не бажає, щоб діти чули сварки батьків, які негативно впливають на їх емоційний стан.

Враховуючи неможливість подальшого спільного існування, шкоду від даних сімейних відносин всім учасникам в т.ч. дітям, Позивач змушений звертатися до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу.

У позовній заяві вказано на те, що оскільки відповідач вимагає від позивача дій щодо розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу або примирення, буде розцінюватися як примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1- 4, 19, 42, 48, 58, 62, 133, 137, 175, 184, 274, 276 ЦПК України, позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, 31 жовтня 2015 року, актовий запис № 592.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року, у справі відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16.12.2024 позивачем подано клопотання в якому просить надати час для примирення.

13.01.2025 позивачем подано клопотання про розгляд справи по суті та просить не розглядати (залишити без розгляду) клопотання позивача про примирення сторін від 15.12.2024 року та не застосовувати жодний строк для примирення сторін, розглянути справу 308/18435/24 по суті та винести судове рішення, яким позов задовільнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання, не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, про що 31.10.2015 року складено відповідний актовий запис за № 592 та видано свідоцтво про шлюб. Повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька - ОСОБА_3 , підтверджується Свідоцтвом про народження (повторно) Серії НОМЕР_2 виданого 14 червня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька - ОСОБА_4 , підтверджується Свідоцтвом про народження (повторно) Серії НОМЕР_3 виданого 14 червня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Позивач вказує, що діти проживають разом із батьком та перебувають на його повному утриманні.

Спору між батьками з приводу місця проживання дитини немає, у заяві про розгляд справи у відсутності відповідача заперечень із даного приводу ОСОБА_2 не зазначає, відзиву на позовну заяву нею не подано. Позивач з вимогами щодо визначення місця проживанння дітей до суду не звертався .

Під час судового розгляду справи встановлено, що за твердженням позивача фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, ведення між ними спільного господарства припинено.

Відповідач відзив на адресу суду або заперечень не подавала, подала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд констатує, що позивач просив строк на примирення не надавати, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, враховуючи визначену законом добровільність шлюбного союзу, а тому шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , слід розірвати.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 223,258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 280-289 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити.

Шлюб укладений 31 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області було, про що 31.10.2015 року складено відповідний актовий запис за № 592 та видано свідоцтво про шлюб (повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ), - розірвати.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 ) сплачену ним при зверненні до суду із вказаним позовом суму судового збору, що становить 1211,20 грн.

Позивач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_6 адреса проживання/листування: АДРЕСА_4 моб. тел.: НОМЕР_7 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Відповідач: ОСОБА_2 , документ-паспорт № НОМЕР_8 , виданий 22.06.2018 року орган, що видав № 2110, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання/листування: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 моб. тел: НОМЕР_9 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_8 ; зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош