"13" січня 2025 р. Справа № 363/5262/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря Крикун Ю.М., представника позивача адвоката Данілової А.А. у режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22 листопада 2024року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

12 грудня 2024 року від відповідача надійшла до суду заява про зупинення провадження у цивільній справі № 363/5262/24, у зв`язку з тим, що останній перебуває у складі Збройних Сил України. В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_3 наразі перебуває у складі Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, закріплений за військовою частиною НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.09.2011 року.

У судовому засіданні представник позивача заперечувала щодо задоволення заяви про зупинення провадження у справі. Зазначила, що відповідачем не надано доказів перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій. Застосування формального підходу до питання про зупинення провадження у справі про стягнення аліментів на утримання вагітної жінки, чоловік якої добровільно не хоче її утримувати, може мати наслідком порушення права на справедливий судовий розгляд та ефективний доступ до правосуддя, елементом якого є реальний та ефективний доступ до правосуддя та розгляд справи протягом розумного строку. Крім того, просила суд врахувати права позивача як вагітної жінки та необхідність захисту інтересів ненародженої дитини при розгляді справи, оскільки жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на чоловіка - батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги.

Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши представника позивача, суд вивчивши заяву, матеріали цивільної справи, доходить наступних висновків.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З аналізу змісту даної норми слідує, що Закон пов`язує обов`язок зупинення провадження у справі за наявності двох чинників: переведення військових формувань на воєнний стан або залучення до воєнних дій, а також безпосередню участь у цьому сторони у справі, що призводить до неможливості реалізації своїх прав у суді.

На підтвердження існування обставин для зупинення провадження у справі відповідачем надано суду лише копію військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.09.2011 року, останній за часом запис в якому 13.07.2024 року (дата зарахування Лісового (Гнелицького) до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюється Міністерством оборони України, однак такі документи відповідачем не надані, зокрема суду не надано наказ по особовому складу. Окрім того не надано довіку військової частини, що відповідач на момент розгляду клопотання про зупинення провадження продовжує проходити військову службу.

У матеріалах справи відсутні докази того, що військова частина у якій служить відповідач переведена на військовий стан, бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики. Сили підтримки. Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

При цьому, зупинення провадження у справі має бути обумовлено саме фактом переходу на військовий стан конкретного підрозділу у якому служить сторона процесу, доказів чого, в даному випадку, суду надано не було.

Відтак, самого факту введення воєнного стану і формального перебування сторони на військовій службі для зупинення провадження у справі недостатньо. Сторони мають надати докази залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо, оскільки безпідставна перерва в судовому розгляді буде порушувати право на справедливий суд.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 листопада 2022 року (справа № 753/19628/17), від 14 грудня 2022 року (справа № 757/52540/16-ц) та від 17 січня 2023 року № 501/1699/17.

Отже, вивчений судом військовий квиток серії НОМЕР_2 виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.09.2011 року не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Окрім того, враховуючи предмет позову, суд зауважує, що тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій в даному провадженні у вигляді зупинення провадження у справі, на чому наполягає відповідач, зводить нанівець суть права позивача, як вагітної жінки, на утримання та необхідність захисту інтересів ненародженої дитини. Таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 251, 260 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Відкласти розгляд справи на 11 лютого 2025 року о 15 год. 30 хв.

У судове засідання викликати сторони.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Свєтушкіна