Справа № 148/2809/24
Провадження №2-о/148/22/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка подана в її інтересах та від її імені представником, адвокатом Кравець Вітою Анатоліївною, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Адвокат Кравець В.А. звернулася в суд в інтересах ОСОБА_1 з вказаною вище заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява мотивована тим, що заявниця є спадкоємцем свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В листопаді 2024 року заявниця звернулася до Тульчинського Сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника та отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї померлого пенсіонера. Проте їй було відмовлено у призначенні пенсії через відмінності у написанні її прізвища « ОСОБА_3 » та прізвища її чоловіка « ОСОБА_3 » у свідоцтві про одруження, з її прізвищем, яке у паспорті зазначено як « ОСОБА_4 » та прізвищем її померлого чоловіка, яке у його паспорті та свідоцтві про смерть зазначено як « ОСОБА_3 ».

З огляду на викладене, з метою реалізації своїх спадкових прав ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з даною заявою, оскільки інший спосіб реалізації таких прав відсутній.

В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися. Від представника заявниці, адвоката Кравець В.А., до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність та за відсутності заявниці.

Представник Головного управління ПФУ у Вінницькій області в судове засідання не з`явилася, надіславши заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 27.03.1996 Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 08.02.1980 (а.с. 12).

Відповідно до копії довідки від 03.12.2024 № 2385, виданої Кирнасівським старостинським округом Тульчинської міської ради, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті чоловіка ОСОБА_2 , заявниця досягла пенсійного віку, тобто була непрацездатна, не працювала та перебувала на його утриманні, оскільки пенсія ОСОБА_1 була нижчою пенсії ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 31.05.1995, ОСОБА_5 , 1940 р.н., призначена пенсія за віком (а.с. 13).

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 28.05.1996, ОСОБА_1 , 1946 р.н., призначена пенсія за віком (а.с. 14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Кирнасівським сіль/ЗАГС Тульчинського району Вінницької області 01.11.1972, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та його батьками записані: батько - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_1 ( а.с. 15).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Кирнасівським сіль/ЗАГС Тульчинського району Вінницької області 10.04.1965, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 та її батьками записані: батько - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_1 ( а.с. 16).

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , виданого 18.01.1965 Кирнасівським с/ЗАГС Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_3 » (а.с. 17).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 22.10.2024, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 84 роки в селищі Маркове Тульчинського району Вінницької області (а.с. 18).

Як вбачається з копії експертного висновку № 056/1697-m від 25.10.2024, наданого Українським бюро лінгвістичних експертиз заявниці, з практики експертної діяльності відомі непоодинокі випадки документальної фіксації фонетичних варіантів власних назв, що виникли під впливом ареально-говіркових особливостей та внаслідок міжмовного перетворення чи паронімічного зближення мотиваційних основ. Записи тієї ж власної назви, зроблені відповідно до норм літературної мови, мають іншу графічну форму, що призводить до виникнення розбіжностей у різних документах однієї особи або в документах членів однієї родини. Зокрема, відомі випадки зближення в усному мовленні (до ступеня змішування) із наступним перенесенням в офіційні документи варіантів прізвищ, що містять позиційні варіанти фонем [е] та [и]. Такі явища часто зумовлені сплутуванням голосних [е], [и] в ненашлошених складах, впливом фонетико-морфологічної парадигми офіційних та розмовних особових імен, посередництвом російської мови та деякими паронімічними паралелями. Ідентифікація таких записів грунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами:

З урахуванням зазначеного прізвища ОСОБА_10 , ОСОБА_10 (паспорт, картка платника податків, записи ОСОБА_1 ; свідоцтво про смерть, картка платника податків, записи ОСОБА_2 ) та ОСОБА_10 , ОСОБА_10 (свідоцтво про одруження, запис ОСОБА_2 , ОСОБА_11 ), рос. ОСОБА_10 , ОСОБА_10 (посвідка про народження, запис російською мовою ОСОБА_12 ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб, є ідентичними.

В ономастичній традиції слов`янських мов відомі непоодинокі випадки, коли те чи інше повне документальне ім`я є одночасно офіційним, скороченим чи здрібніло-пестливим варіантом від іншого повного імені. З практики лінгвістичних експертиз відомі випадки зближення в усному мовленні етимологічно споріднених, але документально віддалених імен на зразок ОНИСИМ і ОНИСІЙ. Таке зближення відбувається здебільшого за посередництвом розмовних варіантів зазначених імен, а саме ряду гіпокористиків та демінутивів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , утворених від імен ОНИСИМ (розм. ОНИСІМ) або ОНИСІЙ. Ідентифікація записів базується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами.

З урахуванням зазначеного імена, по батькові ОСОБА_15 та ОСОБА_16 попри розбіжності в зазначених вище документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с. 8).

Встановлено судом і те, що авдвокат ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_1 зверталася до Головного управління ПФУ у Вінницькій області з адвокатськими запитами від 05.12.2024 та від 10.12.2024 з проханням надати письмову відповідь (відмову) за зверненням в листопаді 2024 року ОСОБА_1 до Тульчинського Сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника та отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсіонера ОСОБА_2 . В усній формі їй було відмовлено у цьому з посиланням на розбіжності у написанні прізвища у документах, наданих для підтвердження родинних зв`язків (у свідоцтві про укладення шлюбу прізвище громадян, які уклали шлюб, зазначено « ОСОБА_3 » ОСОБА_3 , а в паспорті заявниці « ОСОБА_4 » та свідоцтві про смерть « ОСОБА_3 ») і рекомендовано звернутися до суду для надання рішення про підтвердження родинних зв`язків з чоловіком, про що свідчать копії вказаних адвокатських запитів (а.с. 19-22).

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази, суд доходить висновку, що прізвище заявниці ОСОБА_1 та її померлого чоловіка ОСОБА_2 у правовстановлюючих документах різняться в написанні та, що вказані розбіжності стали перешкодою для оформлення заявницею права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника та отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї померлого пенсіонера після смерті ОСОБА_2 .

За змістом ст. ст. 293, 294 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Правовідносини, які є предметом розгляду, регулюються п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення."

У п. 7 даної постанови Пленум ВС України роз`яснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

В ході судового розгляду знайшов підтвердження факт родинних відносин між заявником та померлим ОСОБА_2 , а саме, що останній був чоловіком заявниці ОСОБА_1 . Даний факт доведений письмовими доказами, які досліджені в ході судового розгляду. Крім того, на переконання суду, неправильне написання прізвища заявника та спадкодавця ОСОБА_2 в різних документах не може бути підставою для відмови в оформленні спадкових прав, оскільки є формальністю, яка виникла не з їх вини.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що встановлення фактів, про які просить заявниця, необхідне їй для оформлення своїх прав на пенсію у зв`язку із втратою годувальника та отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї померлого пенсіонера після смерті ОСОБА_2 , та з огляду на те, що в інший спосіб підтвердити даний факт вона не в змозі, оскільки усунути розбіжності в написанні прізвища заявника та ОСОБА_2 неможливо, у зв`язку зі смертю останнього, суд вважає можливим встановити даний факт та задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 223, 247, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за заявницею.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне сокарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 21.01.2025.

Суддя Л.А. Штифурко