ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Фастові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року адвокат Дьячук Наталія Валеріївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою про поділ житлового будинку АДРЕСА_1 в натурі.

У своїй позовній заяві позивач посилається на наступні обставини. Позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом належить на праві спільної часткової власності частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Належна позивачці частина житлового будинку розташована на земельній ділянці, яка належить позивачці на праві особистої приватної власності. Інша частина житлового будинку належить на праві спільної часткової власності відповідачці ОСОБА_2 . Між сторонами, співвласниками житлового будинку встановлено порядок користування житловими приміщеннями, але відповідач відмовляється укласти договір про поділ будинку у нотаріуса, оскільки вважає, що її право власності на частину житлового будинку оформлене належним чином і тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 матеріали цивільної справи надійшли в провадження судді Ковалевській Л.М.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2024 року провадження по даній справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

05 грудня 2024 року від відповідачки ОСОБА_2 до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі. А також, письмова заява про розгляд справи без участі відповідача та визнання первісного позову.

24 грудня 2024 року ухвалою суду прийнято до спільного розгляду з первісним зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 на підставі Договору дарування частини житлового будинку належить на праві спільної часткової власності частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Належна їй частина житлового будинку розташована на земельній ділянці, яка належить на праві особистої приватної власності. Між сторонами, співвласниками житлового будинку встановлено порядок користування житловими приміщеннями, але будинок в натурі не поділений. ОСОБА_1 звернулась до Фастівського міськрайсуду з позовною заявою про поділ будинку в натурі, а тому позивач за зустрічним позовом вважає справедливим своє звернення до суду з зустрічною позовною заявою.

05 грудня 2024 року до канцелярії суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_2 , про підтримання зустрічних позовних вимог та визнання первісного позову.

Представник позивача адвокат Дьячук Н.В. 16 січня 2025 року подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала в повному обсязі та визнала зустрічні позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 18 листопада 1998 року старшим державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Савчук Т.П. (Реєстр № 1002) належить на праві спільної часткової власності частина житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.11-12). Право власності ОСОБА_1 20 листопада 1998 року зареєстроване Фастівським БТІ в Реєстровій книзі № 47 (номер запису 4420).

Належна позивачці ОСОБА_1 частина житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 0,0392 га з кадастровим номером :05:001:0099, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить їй на праві особистої приватної власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 270991 (а.с.13-14).

Інша частина житлового будинку АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності відповідачці ОСОБА_2 , на підставі Договору дарування частини житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Фастівської міської нотаріальної контори, зареєстрованого Фастівським БТІ в Реєстровій книзі № 47 (номер запису 4420) (а.с.65-66).

Частина житлового будинку ОСОБА_2 розташована на земельній ділянці площею 0,0466 га з кадастровим номером :05:001:0098, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та належить їй на праві особистої приватної власності, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 292365 (а.с.69).

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Фастівським БТІ житловий будинок АДРЕСА_1 складається з двох окремих (ізольованих) квартир. В конкретному користуванні позивачки ОСОБА_1 перебуває квартира АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень 2-1 площею 9,2 кв.м., 2-2 площею 7,7 кв.м., 2-3 площею 14,7 кв.м., 2-4 площею 14,9 кв.м., 2-5 площею 7,6 кв.м., 2-6 площею 4,7 кв.м., загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., а також господарські будівлі та споруди сарай «Е», вбиральня, замощення, огорожа, а в конкретному користуванні відповідачки ОСОБА_2 перебуває квартира АДРЕСА_3 , яка складається з приміщень 1-1 площею 9,2 кв.м.,1-2 площею 8,6 кв.м., 1-3 площею 10,4 кв.м., 1-4 площею 13,4 кв.м., 1-5 площею 13,1, кв.м., І площею 3,7 кв.м., загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., а також господарські будівлі та споруди.

Між сторонами, співвласниками фактично було встановлено порядок користування житловими приміщеннями, але не дивлячись на встановлений порядок користування житловими приміщеннями, у сторін виникає безліч проблем у оформленні документів, а також у складанні договорів з комунальними службами, у поділі особових рахунків та інше.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ в натурі частки із майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а також на поділ спільного майна, за умови, що запропонований варіант поділу є припустимим і технічно можливим без заподіяння шкоди господарському призначенню майна та інтересам інших співвласників.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судом законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Враховуючи те, що домоволодіння АДРЕСА_1 складається з двох окремих ізольованих квартир, які мають окремі виходи та розташовані на земельних ділянках, що мають окремі кадастрові номери, то, на думку суду, існує технічна можливість поділу житлового будинку в натурі між сторонами.

Беручи до уваги те, що сторони не врегулювали спір по поділ будинку в досудовому порядку, але досягли згоди щодо такого поділу шляхом визнання позовних вимог, суд вважає за можливе поділити будинок в натурі саме в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зазначено, що стаття 358 ЦК України свідчить про те,що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду

від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статтею 95 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про поділ будинку в натурі.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 223, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. ст.15, 16, 321, 328, 356, 364, 367, 377, 380ЦК України, Постановою Пленуму Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 про поділ житлового будинку в натурі та зустрічний позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 про поділ житлового будинку в натурі - задовольнити.

Поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній часткові власності сторін, а саме виділити ОСОБА_1 приміщення: 2-1 площею 9,2 кв.м., 2-2 площею 7,7 кв.м., 2-3 площею 14,7 кв.м., 2-4 площею 14,9 кв.м., 2-5 площею 7,6 кв.м., 2-6 площею 4,7 кв.м., загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., а також господарські будівлі та споруди сарай «Е», вбиральню, замощення, огорожу, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_2 приміщення: 1-1 площею 9,2 кв.м.,1-2 площею 8,6 кв.м., 1-3 площею 10,4 кв.м., 1-4 площею 13,4 кв.м., 1-5 площею 13,1, кв.м., І площею 3,7 кв.м., загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., а також господарські будівлі та споруди, замощення, огорожу, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М.Ковалевська