Справа № 296/4113/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючого судді Шкирі В.М., за участі секретаря Шваб Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Гребенюка Олександра Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

28.04.2021 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаного позову, який ухвалою судді ОСОБА_2 від 11.05.2021 було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Відповідно до розпорядження керівника апарату №595 від 25.10.2023 суддя Корольовського районного суду ОСОБА_2 увільнений від роботи з 25.02.2022, в зв`язку з призивом на військову службу під час мобілізації відповідно до наказу голови суду №9/К від 25.02.2022.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 25.10.2023, який було здійснено на підставі заяви представника позивача ОСОБА_3 , визначено головуючого суддю Шкирю В.М.

Обґрунтовуючи позов АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 24.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 24.09.2021 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт до 100000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення кредиту за зобов`язаннями у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13.04.2021, становить 121729,48 грн., з яких: 113069,30 грн. заборгованість за кредитом; 80059,97 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 33009,33 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 4975,08 грн. заборгованість за нарахованими відсотками,3685,10 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Представник позивача в заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі

Представником відповідача 19.12.2024 до суду подано заяву про часткове визнав позовних вимоги, а саме в частині залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 800059,97 грн та просив відмовити в задоволенні інших вимог в зв`язку з їх безпідставністю.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд встановив обставини та визначив правовідносини, що склалися між сторонами.

24.09.2019 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання останнім анкети-заяви(а.с.20)

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

В обґрунтування позову до анкети-заяви Банк додав довідку про зміну умов кредитування кредитної картки, довідку про надані кредитні картки, анкету-заяву, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» (а.с.19 ).

ОСОБА_1 в ПриватБанку отримав:

-01.12.2016 картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 11/17;

-03.11.2017 картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 19/18;

-06.10.2018 картку № НОМЕР_3 з терміном дії до 09/19;

-24.09.2019 картку № НОМЕР_4 з терміном дії до 09/22.

01.12.2016 стартував картковий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1

24.09.2019 встановлено кредитний ліміт на кредитну картку ОСОБА_1 в сумі 110000,00 гривень, 03.03.2021 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с. 18).

Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 13.04.2021, становить 121729,48 грн., з яких:

- 113069,30 грн. заборгованість за кредитом в тому числі - 80059,97 грн. це заборгованість за поточним тілом кредиту, а 33009,33 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 4975,08 грн. заборгованість за нарахованими відсотками,

- 3685,10 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

24.09.2019 ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту де вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. (а.с.21-24) Витяги з тарифів (а.с.25-69 ) ніким не підписані та не містять дати їх затвердження.

29.07.2024 представник позивача надав виписку по рахкунку ОСОБА_1 станом на квітень 2021 р.

Представником відповідача 19.12.2024 до суду подано заяву про часткове визнав позовних вимоги, а саме в частині залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 800059,97 грн.

Таким чином суд встановив, що між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.09.2019 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім власноручним підписом із застосуванням стилусу анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку У заяві зазначено, що відповідач згодний із тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

Окрім того, у заяві вказано, у разі використання ОСОБА_1 електронного аналогу власноручного підпису для підписання цієї анкети-заяви такий підпис прирівнюється до його власноручного підпису(а.с.20 т.1 зворотній бік).

ОСОБА_1 надано уповноваженому представнику банка паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 15 травня 2004 року Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області, копія якого долучена до позовної заяви (а.с. 70 т.1).

Із довідки банку слідує, що ОСОБА_1 в ПриватБанку отримав:

-01.12.2016 картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 11/17;

-03.11.2017 картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 19/18;

-6.10.2018 картку № НОМЕР_3 з терміном дії до 09/19;

-24.09.2019 картку № НОМЕР_4 з терміном дії до 09/22.

01.12.2016 стартував картковий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1

24.09.2019 встановлено кредитний ліміт на кредитну картку ОСОБА_1 в сумі 110000,00 гривень, 03.03.2021 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с. 18).

Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 13.04.2021, становить 121729,48 грн., з яких:

- 113069,30 грн. заборгованість за кредитом в тому числі - 80059,97 грн. це заборгованість за поточним тілом кредиту, а 33009,33 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 4975,08 грн. заборгованість за нарахованими відсотками,

- 3685,10 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

24.09.2019 ОСОБА_4 також підписав паспорт споживчого кредиту де вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. (а.с.21-24) Витяги з тарифів (а.с.25-69 ) ніким не підписані та не містять дати їх затвердження.

Із виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 слідує, що відповідач користувався кредитними картками, виданими йому позивачем, неодноразово проводив операції з поповнення рахунку з терміналу самообслуговування, покупок у роздрібних торговельних мережах, а також отримував кошти від третіх осіб, або перераховував кошти іншим особам.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 частини першої ст.3 ЦК України.

Приписи частин першої та третьої ст.509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною другою ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частина третя ст.207 ЦК України, у редакції чинній на момент укладення спірного договору, передбачала, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частиною першою ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 611 та частиною першою ст.612 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Порядок укладення та підписання електронних правочинів, станом на момент виникнення спірних правовідносин, врегульовувався Законом України «Про електронній документи та електронний документообіг», Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.5 частини першої ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з п.3 частини першої ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною.

Частиною другою ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що термін «електронний підпис» вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про електронний цифровий підпис». Абзац 2 ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» вказує, що електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

За змістом частини першої ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Відповідно до частини першої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Положеннями частини третьої та четвертої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Абзац другий частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 13 Закону України «Про споживчий кредит» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Із огляду на системний аналіз вищевказаних норм права, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19.

У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №531/77/19 відображена правова позиція відповідно до якої, з урахуванням особливостей договору його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. У іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України "Про електрону комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року в справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року в справі №234/7159/20.

Приписами ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Відповідно до абзацу 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Положення абзаців першого та другого статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначають, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Як зазначалось вище, анкета-заява від 24.09.2019 року №б/н містить у собі застереження стосовно того, що у разі використання клієнтом електронного аналогу власноручного підпису для підписання цієї анкети-заяви такий підпис прирівнюється до його власноручного підпису.

В ході розгляду справи представник відповідача визнав позовні вимоги в частинізалишку простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 800059,97 грн.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник відповідача позов визнає частково в сумі 80059,97 , про що, через канцелярію суду подано заяву 19.12.2024 , яка зареєстрована під №46560

Суд вважає, що визнання позову в цій частині не суперечить чинному законодавству, а тому приймає часткове визнання позову та приймає рішення про задоволення позову в цій частині.

Отже, спірним є лише стягнення:

- 33009,33 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту

- 4975,08 грн. заборгованість за нарахованими відсотками,

- 3685,10 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач при подачі позову надав детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 13.04 2021 року в тому числі і щодо - 33009,33 грн. заборгованності за простроченим тілом кредиту.

і відповідачем ні його представником не спростовано вказаних вимог та не надано контррозрахунку, та доказів того, що заборгованість за спірним договором складається лише з 80059,97 грн які визнає представник відповідача.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині стягнення і 33009,33 грн обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитом.

24.09.2019 ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold», картка Platinum, картка MC World Black Edition, картка Visa Signature, картка МС World Elite, картка Visa Infiniti де вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.21-24) та Витяги з тарифів (а.с.25-69 ) ніким не підписані та не містять дати їх затвердження.

Суд визнає неналежним доказом Витяги з тарифів (а.с.25-69 ) які ніким не підписані та не містять дати їх затвердження.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяги з Тарифів та Умов у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення його позову.

Разом з цим, суд вважає, що відповідач все ж таки був обізнаний з процентними ставками оскільки паспорт споживчого кредитування він підписав, та саме відсотки вказані в паспорті споживчого кредитування застосовані банком про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.12-17).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність також правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості 4975,08 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 3685,10 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Враховуючи вищевикладене суд приймає рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю з відповідача необхідно стягнути 2270,00 грн судового збору сплаченого при подачі позову, ч. 1 ст. 142 ЦПК України в даному конкретному випадку застосуванню не підлягає, оскільки позов визнано частково та вже після початку розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Прийняти визнання частини позовних вимог представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 .

Позов представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Гребенюка Олександра Сергійовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість станом на 13.04.2021 в сумі 121729 (сто двадцять одну тисячу сімсот двадцять дев`ять) гривень 48 копійок, яка складається з:

- 80059 (вісімдесяти тисяч п`ятдесят дев`яти) гривень 97 копійок - заборгованності за поточним тілом кредиту;

- 33009 (тридцяти трьох тисяч дев`яти) гривень 33 копійок заборгованності за простроченим тілом кредиту;

- 4975 (чотирьох тисяч дев`ятсот сімдесяти п`яти) гривень 08 копійок заборгованості за нарахованими відсотками,

- 3685 (трьох тисяч шістсот вісімдесяти п`яти) гривень 10 копійок заборгованності за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Cуддя В. М. Шкиря