Справа № 752/2840/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1052/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Хоменко В.С., у цивільній справі № 752/2840/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Зазначило, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , в якому ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 . 31.08.2017 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір №60/5/33 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Проте, ОСОБА_1 свого обов`язку по сплаті коштів за отримані житлово-комунальні послуги не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з березня 2021 року по грудень 2023 року в розмірі 7 016,87 грн. та абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по грудень 2023 року в розмірі 676,34 грн., які ТОВ «Теплопостачсервіс» і просило стягнути з ОСОБА_1 . Також, ТОВ «Теплопостачсервіс» просило також стягнути із ОСОБА_1 інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення в розмірі 165,72 грн., суму трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення, в розмірі 15,65 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року позов ТОВ «Теплопостачсервіс» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 7 016,87 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 676,34 грн., інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення в розмірі 165,72 грн., суму трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, в розмірі 15,65 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Теплопостачсервіс» про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги стосовно теплопостачання відмовити. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Ухвалюючи рішення, суд не надав оцінки його доводам, викладеним у відзиві на позов, щодо того, що внаслідок конструктивних недоліків теплопостачання в квартиру АДРЕСА_3 не здійснюється з 2005 року. У 2018 році на вимогу постачальника він встановив лічильник теплової енергії, показники якого свідчать про відсутність теплопостачання в його квартирі. При цьому за всі роки експлуатації будинку ні ЖЕК, ні ТОВ «Теплопостачсервіс» не вчинили жодних дій, направлених на ремонт труби теплопостачання його квартири. В попередній опалювальний сезон за 2022/2023 року труби опалення у під`їзді будинку також були холодні. Отже, ТОВ «Теплопостачсервіс» нараховувало кошти за послуги по теплопостачанню, які воно фактично не надавало.

Агбонгале Л.С., яка діє в інтересах ТОВ «Теплопостачсервіс», подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів відповідача вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі договору дарування від 07.03.2012 року ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 .

ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаною адресою.

31.08.2017 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір № 60/5/33 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до розрахунків ТОВ «Теплопостачсервіс», ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з березня 2021 року по грудень 2023 року в розмірі 7 016,87 грн. та абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по грудень 2023 року в розмірі 676,34 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Теплопостачсервіс» та стягнув із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 7 016,87 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 676,34 грн., інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення в розмірі 165,72 грн., суму трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, в розмірі 15,65 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - Правила).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Я вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 . Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаною адресою надає ТОВ «Теплопостачсервіс».

В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані ТОВ «Теплопостачсервіс» розрахунки заборгованості.

Враховуючи викладене, суду першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Теплопостачсервіс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказані послуги.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що ТОВ «Теплопостачсервіс» нараховувало кошти за послуги по теплопостачанню, які воно фактично не надавало.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначив, що в його квартирі було відсутнє теплопостачання з 2005 року, в опалювальний сезон за 2022/2023 роки у під`їзді будинку були холодні батареї.

Разом з тим, відповідачем не було надано доказів на підтвердження відключення його квартири від централізованого опалення в 2005 році. При цьому підведення централізованого опалення до точки розподілу свідчить про виконання послуг постачальником, при самовільному відключенні від централізованого теплопостачання споживач не звільняється від оплати послуг з центрального теплопостачання в повному обсязі. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2017 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір № 60/5/33 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, сам ОСОБА_1 зазначив, що в 2018 році на вимогу постачальника він встановив лічильник теплової енергії, що спростовує його доводи щодо відключення його квартири від теплопостачання. Також, відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що він передавав ТОВ «Теплопостачсервіс» показання його лічильника.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Теплопостачсервіс» зі скаргами щодо ненадання або неналежного надання послуг.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді