Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7005/24
Провадження №2/552/310/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

15.01.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Минець Валерій Іванович,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Лизенко Ілона Василівна,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві зазначив, що з 20 квітня 1985 року перебуває у шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу вони мають двох дітей, які вже є повнолітніми: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протягом останніх восьми років, після того як сімейні стосунки між ними погіршились, вони з відповідачем спільно не проживають, господарство спільно не ведуть.

Причиною припинення шлюбних відносин стали постійні сварки. Життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно та змінювати його намірів не має, оскільки примирятись з відповідачем вони намагалися неодноразово але безуспішно.

Подальше спільне життя збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, інтересам відповідача та інтересам їх дітей.

Тому позивач просив суд шлюб між ним та відповідачем, укладений 20 квітня 1985 року, розірвати.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надали.

Відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позов, у якому зазначила, що позов не визнає, заперечує проти розірвання шлюбу.

Також зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 1985 року, тобто майже 40 років. Мають двох повнолітніх дітей, онука. Пережили разом багато подій, життєвих радощів і негараздів. Проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . У 2020 році після сварки відповідач тимчасово стала проживати у квартирі доньки по АДРЕСА_2 , не забираючи всі свої речі зі спільної квартири та сподіваючись на те, що примириться з чоловіком. Протягом цього часу подружжя постійно спілкувалось між собою, спільно вирішувало всі важливі для сім`ї питання. Відповідач заперечує, що подружні стосунки між сторонами припинено вісім років тому, та стверджує, що не втратила до чоловіка почуття поваги і любові.

Вона вважає можливим та прагне до примирення з чоловіком та збереження сім`ї, оскільки після 39 років спільного життя їх об`єднує набагато більше, ніж роз`єднує.

Тому просила суд надати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення тривалістю у шість місяців. Зупинити провадження у справі №552/7005/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення.

Інші заяви по суті справи та клопотання сторони суду не подавали.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі. На розірванні шлюбу наполягав. Категорично не бажає миритися з відповідачем та вважає примирення неможливим. Тому просив не надавати термін на примирення. Шлюб просив розірвати.

Представник позивача Минець В.І. в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась уповноваживши ОСОБА_5 представляти її інтереси в суді.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Зазначила, що відповідач прагне примиритися з чоловіком та вважає примирення можливим. Тому просила надати подружжю термін на примирення шість місяців.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 та його представника Минець В.І., представника відповідача ОСОБА_5 , дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 20 квітня 1985 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 20 квітня 1985 року Відділом ЗАГС Фастівського міськвиконкому Київської області (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на час розгляду справи є повнолітніми.

Вказані обставини підтверджуються їх свідоцтвами про народження (а.с. 9, 10).

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що на примирення він не згоден.

На час розгляду справи позов він підтримує, на розірванні шлюбу наполягає.

Також позивач звернув увагу суду на тривалість окремого проживання подружжя, який навіть за твердженням відповідача становить чотири роки. Протягом цього часу спільне господарство сторони не ведуть. Подружніх стосунків не підтримують. Зазначив, що з відповідачем він майже не спілкується, оскільки вона вчиняє скандали.

Вирішуючи вимоги відповідача про надання подружжю терміну на примирення, суд виходить з наступного.

Позивач ОСОБА_1 проти надання сторонам терміну на примирення категорично заперечує.

Оскільки позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, будь-яких обставин, які б надавали можливість вважати, що примирення між сторонами є можливим, відповідач суду не повідомила, суд вважає, що примирення є неможливим.

Надання подружжю терміну на примирення всупереч бажанню позивача суперечитиме закону та моральним засадам суспільства, оскільки примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд також бере до уваги значну тривалість окремого проживання подружжя, а також що протягом цього терміну подружжя не примирилося.

Крім того, після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач не намагалась помиритися з позивачем. Докази на спростування даної обставини відповідачем до матеріалів справи не подавались.

Тому суд приходить до висновку, що звернення відповідача до суду з клопотанням про надання подружжю терміну на примирення не має на меті дійсне примирення подружжя.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя, відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім`ї, а матимуть виключно формальний характер.

Тому суд не вбачає підстав для надання подружжю терміну на примирення.

Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, виходячи з приписів ч.1 ст.24 СК України, за відсутності вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам.

Тому суд приходить до висновку про необхідність позовну вимогу про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб - розірвати.

Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач, яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище, вимог про відновлення їй дошлюбного прізвища не заявляла.

Тому вказане питання судом не розглядалось.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Вимоги відповідача ОСОБА_2 про надання подружжю терміну на примирення залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 квітня 1985 року Відділом ЗАГС Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис №138, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу:

його ОСОБА_7 ;

її ОСОБА_7 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаюча: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлено 17 січня 2025 року.

Головуючий О.А.Самсонова