П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року у справі № 308/15367/24 (головуючий суддя Малюк В.М.), за позовною заявою ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, Державної казначейської служби України, про захист честі й гідності та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Ужгородський міськрайонний суд з позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, Державної казначейської служби України з вимогами про: визнання висловлення прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Андрія Соколова, викладені в заяві по справі 308/14827/24 та в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.09.2024 по справі №308/14827/24 а саме: « ОСОБА_1 не є журналістом» таким, що не відповідає дійсності. Зобов`язати Закарпатську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону спростувати поширену інформацію шляхом публікації судового рішення на офіційних ресурсах.

Відшкодувати за рахунок державного бюджету України моральну шкоду, завдану поширенням завідомо неправдивої інформації у розмірі 5000 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01.10.2024 позовну заяву повернуто позивачу з підстав не усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2024.

Вказану ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 01.10.2024 ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права - неправильне тлумачення норм Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим просить ухвалу судді місцевого суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» (у відповідній редакції), відповідно до якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Вказує, що позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ також звільнений від сплати збору при поданні апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просив:

1)визнати висловлювання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Андрія Соколова, викладені в заяві по справі 308/14827/24 та в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.09.2024 по справі №308/14827/24 а саме: « ОСОБА_1 не є журналістом» - таким, що не відповідає дійсності;

2)зобов`язати Закарпатську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону спростувати поширену інформацію шляхом публікації судового рішення на офіційних ресурсах;

3)відшкодувати за рахунок державного бюджету України моральну шкоду, завдану поширенням завідомо неправдивої інформації у розмірі 5000 грн.

Посилаючись на положення ст. ст. 201, 277, 297, 299, 1173 ЦК України, вказував, що прокурор Андрій Соколов, як посадова особа органу прокуратури, винен у приниженні честі, гідності і ділової репутації позивача та завданні йому моральної шкоди прокурор умисно з метою приниження честі і гідності позивача, а також з метою завдання шкоди діловій репутації позивача як журналіста, поширив завідомо неправдиву інформацію по те, що позивач не є журналістом, що завдало позивачу моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню державою.

Таким чином, позивачем пред`явлено позов про захист честі, гідності, ділової репутації, який включає дві вимоги немайнового характеру та вимогу майнового характеру про відшкодування моральної шкоди (пп. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 01.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Підставою повернення позовної заяви в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду зазначено те, що позивачем, у встановлений судом строк, не усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі місцевого суду від 20.09.2024.

Так, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк протягом п`яти днів для усунення переліку недоліків заяви, зокрема і у зв`язку з несплатою судового збору.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що апелянт не погоджується з ухвалою місцевого суду в частині визначення недоліку позовної заяви щодо сплати судового збору, вважаючи, що він звільнений від такої сплати на підставі п. 13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 18.10.2023).

Апеляційний суд, надаючи оцінку предмету та підставам, визначеним позивачем у заяві, повинен керуватися принципом jura novit curia («суд знає закони»), відповідно до якого суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін та, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію таких правовідносин та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Водночас особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Зважаючи на зміст позовних вимог у даній справі, характер спірних правовідносин, колегія суду звертає увагу апелянта, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, установлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими шляхами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, які спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту належать, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України).

Отже, позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, заявивши дві вимоги немайнового характеру та вимогу майнового характеру про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом 5 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору за подання позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи за подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апелянт у своїй заяві зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 18.10.2023).

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Натомість апеляційним судом встановлено, що у даній справі ОСОБА_1 подано позовну заяву про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної особи із відповідними вимогами, які судовим збором оплачені не були.

Отримавши 20.09.2024 ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 20.09.2024, позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 01 жовтня 2024 року залишенню без змін.

Відкриваючи апеляційне провадження, колегією суддів Закарпатського апеляційного суду в ухвалі від 28.10.2024 зазначено, що питання наявності чи відсутності у позивача підстав для звільнення його від сплати судового збору є предметом апеляційного перегляду, а відтак питання щодо його сплати не вирішувалося, а отже, вирішується під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на судові рішення чи ухвали справляється судовий збір.

Оскільки колегією суддів встановлено, що за подання позовної заяви належало сплатити судовий збір, позивач не звільнений від сплати судового збору за пред`явлені ним вимоги, тому з апелянта підлягає стягненню судовий збір, який підлягав до сплати за подання апеляційної скарги.

Законом України «Про судовий збір» визначено розміри ставок судового збору на основі розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

При поданні апеляційної скарги фізичною особою на ухвалу суду судовий збір, який підлягає до сплати, становив 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складало 605,60 грн, а тому, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, відповідну суму слід стягнути із нього в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 гривень судового збору, у зв`язку з розглядом його апеляційної скарги за такими реквізитами (стягувач Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ; Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; призначення платежу *;101; РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір, стягнутий з ОСОБА_1 на користь держави за рішенням № 308/15367/24.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 січня 2025 року.

Суддя-доповідач: Судді: