Справа 688/235/25
№ 2-о/688/22/25
Рішення

Іменем України

17 січня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Цідик А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Гошовської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Шепетівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

встановив:

1.Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на строк до 6 місяців, яким просила визначити наступні тимчасові обмеження її прав: заборонити перебувати в місці її проживання (перебування); заборонити спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з нею, контактувати з нею через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити наближатися до неї на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком. Вона потерпає від періодичного насильства зі сторони ОСОБА_2 протягом кількох років. Його поведінка негативно впливає на здоров`я заявниці та її працездатність, після постійних сварок, скандалів, образ та погроз з боку ОСОБА_2 , вона перебуває у пригніченому стані.

На даний час насильницькі дії зі сторони ОСОБА_2 відновилися. Оскільки насильство щодо неї мало місце і раніше, вона обґрунтовано побоюється реалізації колишнім чоловіком його погроз. Відчуття беззахисності перед ОСОБА_2 , постійні спогади про попереднє насильство, негативно впливають на її психологічний стан та самопочуття.

21 червня 2019 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/2303/19) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 170 грн.

17 січня 2020 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/144/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 340 грн.

25 лютого 2020 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/559/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 340 грн.

25 березня 2020 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/583/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 340 грн.

30 червня 2021 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/1856/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 170 грн.

03 серпня 2022 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/1967/22) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 170 грн.

10 серпня 2023 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/3265/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 170 грн.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 16.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17.01.2025.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є колишньою дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.11.2011 року (справа № 2-1080/2011 р.).

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.06.2019 (справа № 688/2303/19) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 170 грн. Постанова набрала законної сили 02.07.2019 року.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.01.2020 (справа № 688/144/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 28.01.2020 року.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2020 (справа № 688/559/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 06.03.2020 року.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.03.2020 (справа № 688/583/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 07.04.2020 року.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.06.2021 (справа № 688/1856/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 170 грн. Постанова набрала законної сили 13.07.2021 року.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.08.2022 (справа № 688/1967/22) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 170 грн. Постанова набрала законної сили 16.08.2022 року.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.08.2023 (справа № 688/3265/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 170 грн. Постанова набрала законної сили 22.08.2023 року.

4. Оцінка суду, застосовані норми права.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви належить відмовити.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним вище законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного, економічного та психологічного насильства. Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з цим саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.08.2023 (справа № 688/3265/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 22.08.2023 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 963359 від 02.08.2023 слідує, що 01.08.2023 року близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство - умисні дії психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: виражався нецензурною лайкою на її адресу, штовхав та шарпав її за одяг, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю. Вказаними діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу дію від 02.08.2023 року зареєстрованим за № 6013, підтверджується, що 02.08.2023 року о 15 год. 00 хв. працівником Шепетівського РУП було прийнято усну заяву ОСОБА_1 про вчинення щодо неї домашнього насильства.

Тобто, востаннє ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства півтора року тому.

Із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 звернулася до суду лише 16.01.2025 року, водночас вона не обґрунтувала, які саме дії ОСОБА_2 після 01.08.2023 року (дата вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 ) стали підставою для подання до суду заяви про видачу обмежувального припису та не надала суду відповідні докази вчинення ним (продовження) протиправних дій відносно неї в період з 01.08.2023 по 16.01.2025.

Суд зазначає, що докази надані заявницею, зокрема постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, підтверджують вчинення домашнього насильства щодо неї.

Проте після встановлення фактичних обставин у справі, суд вважає відсутніми докази продовження вчинення насильства з боку ОСОБА_2 відносно колишньої дружини, а тому видача обмежувального припису є недоцільною.

Отже, у задоволені заяви ОСОБА_1 у видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки вона не надала суду докази продовження вчинення насильства відносно неї її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , а також не довела наявність обґрунтованих підстав вважати, що таке насильство може бути застосовано.

Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 350-1-350-8, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Алла ЦІДИК