Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
20.01.2025 2-о/394/17/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без руху

Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Краснопольська Л.П., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 до ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заявниця звернулася звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що зазначена заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Крім того, згідно пункту 12 вказаної постанови є роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали судповинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Крім того, згідно вимог п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (з подальшими змінами) зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставідокументів (паспорта,свідоцтва пронародження,про шлюб,про розірванняшлюбу,про змінупрізвища,ім`ята побатькові тощо)і зпосиланням наномер ідату цихдокументів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Проте, заявником не надано суду доказів того, що організація, яка видала трудову книжку, чи організація за останнім місцем роботи не має можливості внести до неї відповідні виправлення.

Тобто, заявник разом із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів повинен подати докази на підтвердження того, що вона зверталася до відповідних організацій за одержанням документів, які посвідчували би такий факт, але їй в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо).

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану.

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року у справі № 545/1472/17 (провадження N 61-1584св17), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі 320/948/18(провадження N 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1)який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів,що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Як зазначеноі в Листі Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, а саме, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. Наведена вимога міститься також у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18).

У порушення зазначених вимог до заяви не долучено докази того, що орган, який видав вказаний правовстановлюючий документ, відмовив у виправлені допущеної помилки. Заявником не надано доказів неможливості внесення змін у правовстановлюючий документ органом, організацією, які його видали. Заявником не зазначено та не подано доказів про те, що він звертався до уповноважених органів з метою вирішення даного питання та чи приймалися ними будь-які рішення з приводу виправлення описки у зазначеному заявником у заяві правовстановлюючому документі.

Тобто, подана заява не містить зазначення причин неможливості внесення виправлення у диплом та трудову книжку організаціями, які видали вказані документи.

За вказаних обставин, подана заява не відповідає іншим вимогам, встановленим положенням п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 318 ЦПК України, а саме:

- в заяві не зазначено причини неможливості внесення змін до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку, не вказано з яких причин неможливо внести відповідні зміни у трудову книжку та у диплом про освіту, з метою вірного зазначення її анкетних даних;

- не зазначено мету встановлення даного факту (п.1.ч. 1ст.318 ЦПК України) (в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявникам), що в свою чергу впливає на визначення кола заінтересованих осіб по справі;

- відсутні докази того, що зверненню до суду з заявою про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів передувало звернення заявниці до відповідних органів із відповідними заявами про внесення змін до правовстановлюючих документів.

За змістом діючого законодавства суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту,що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Але вказана заява не містить підтверджених даних щодо адреси заявника, що позбавляє суд можливості вирішити питання про підсудність даної заяви.

Крім того, додані до заяви документи датовані лютим-березнем 2023 року, тобто з моменту їх отримання пройшло майже два роки, тобто всі докази, надані на підтвердження обставин, зазначених в заяві датовані 2022-2023 роками, в той час як заяву подано до суду 15.01.2025 року, що не підтверджує порушеного права заявниці станом на день подання заяви до суду. Слід зазначити, що частина доданих до заяви копій доказів у справі засвідчена «08.04.2024 року».

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявницею не додано доказів того, що організації, які видали дані документи, не можуть самостійно виправити допущені помилки, а суд, в свою чергу, не може підмінювати під собою функції, якими наділені інші органи державної влади,доходжу висновку про неможливість відкриття провадження по справі та про залишення заяви без руху, надання заявниці строку для усунення недоліків шляхом надання суду доказів того, що організації, які видали документи, самостійно не можуть внести до них виправлення, а також зазначити, з якою метою заявниці необхідно встановити зазначені факти.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - залишити без руху.

Запропонувати виправити вказані недоліки, надавши 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху для усунення зазначених недоліків, а саме:

- повідомити суду адресу свого місця проживання, з наданням підтверджуюючих документів;

- зазначити, з якою саме метою необхідно встановити факт належності документів;

- надати докази, що підтверджують неможливість внесення виправлень в документи (диплом та трудову книжку) організаціями, які їх видали;

- надати підтверджуючі документи станом на день подання заяви до суду та засвідчити їх копії датою на день подання до суду;

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог у вказаний строк заява буде вважатися неподаною, і буде повернута.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: