ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/3887/23
Номер провадження 22-ц/818/317/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника позивача адвоката Чернишової О. Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2024 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року у справі № 638/3887/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитини (суддя першої інстанції Цвірюк Д.В.), -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитини.

Позов мотивовано тим, що сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Прізвище змінено з « ОСОБА_4 » ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2017 року з ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 грн. щомісячно.

В подальшому спосіб стягнення аліментів змінено з твердої грошової суми на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Окрім навчання у Авторській школі Бойко з поглибленим вивченням англійської мови, дитина розвиває інші здібності, відвідуючи інші навчальні та розвиваючі установи, які є платними.

Поліна навчалась у Комунальному початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі (далі КПСМНЗ) «Дитяча музична школа № 9 ім. Сокальського» за фахом фортепіано у період з 2013 по 2020 рік. Загальна сума сплачена за період навчання з 2017-2020 роки у вказаному музичному закладі склала 10 675,00 грн.

Також, донька має діагноз сколіоз І ступеня грудо-поясничного відділу хребта та враховуючи лікарську рекомендацію відвідує секцію спортивного дитячого плавання у басейні «Волна» з вересня 2018 року. Вартість абонементів для занять дитини у загальному розмірі складає суму 33 500,00 грн.

Також Поліна спостерігається у лікаря-офтальмолога з приводу міопії середнього ступеню правого ока та складного міопатичного астигматизму лівого ока, у зв`язку з чим для неї були придбані окуляри та ортокератологічні лінзи. В цілому, додаткові витрати, пов`язані з офтомологічним лікуванням, враховуючи платні консультації, склали 11 602,30 грн.

У період з 18 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року ОСОБА_5 хворіла на гострий ринофарингіт та зверталась за медичною допомогою до міської дитячої поліклініки № 4 м. Харкова, та за призначенням лікаря були придбані ліки на загальну суму 715,00 грн.

З 30 жовтня 2017 року донька спостерігається у лікаря-ортодонта, та з 2017 року здійснює щомісячне обслуговування брекет-системи у ТОВ «Фірма «Фортуна». Крім того нею були також понесені додаткові витрати у зв`язку з стоматологічним лікуванням дитини у Медичному центрі «ПСЛ», проведення аналізів у МЦ «ЕКОМЕД» та придбання ліків. Загальна сума сплачена у якості додаткових витрат, пов`язаних із стоматологічним лікуванням дитини склала 40 680,20 грн.

Крім того, ОСОБА_3 проходила дослідження у МЦ «ЕКОМЕД», пов`язаного з гінекологічним лікуванням, що призвело до додаткових витрат на загальну суму 4279,20 грн.

Також, враховуючи онлайн навчання доньки, пов`язаного з коронавірусом, а в подальшому із збройною агресією рф, для неї були придбані смартфон Apple та стартовий пакет Vodafone на суму 25 999,00 грн, принтер для друку, тонер для картриджа на суму 6269,00 грн, кабель USB на суму 159,00 грн, навушники вкладиші бездротові на суму 4599,00 грн, магнитний чохол-книжка для Ipad на суму 978,00 грн, стилус Apple Pencil на суму 5199,00 грн, крісло ортопедичне/ігрове на суму 7348,00 грн, веб-камера Aukey на суму 1159,00 грн, ноутбук Lenovo та сумку до нього на суму 44 348,00 грн.

Зазначає, що на утриманні відповідача інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає. ОСОБА_1 є співзасновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Компанія Динаміка», розмір статутного капіталу складає 1 000 000,00 грн. Окрім того, ОСОБА_1 займається індивідуальною підприємницькою діяльністю. Згідно декларації відповідача, за період з І кварталу 2021 року по ІІ квартал 2022 року останній задекларував дохід, виплачений самозайнятій особі за 2021 рік у розмірі 273 629,00 грн, за січень 2022 року 27 145,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 1/2 частину понесених додаткових витрат на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 98 750,35 грн, а також судові витрати.

ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, в якій просив позовну заяву залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що зазначені позивачкою витрати не є додатковими витратами у розумінні положень чинного законодавства.

Він добровільно бере участь як в додаткових витратах на дитину, так і щомісячно перераховує грошові кошти на утримання дитини. З моменту фактичного розлучення з 2014 року ним на утримання дитини було перераховано близько 715 643 грн, а також сплачено аліменти у сумі 261 077 грн.

КПСМНЗ «Дитяча музична школа № 9 імені Сокальського» є початковою музичною школою, а саме по собі навчання дитини у шкільному навчальному закладі не свідчить, що витрати, пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами. Також, протягом останніх 3-х років дитина більше не займається музикою, що свідчить про відсутність у останньої надзвичайних музичних здібностей, які потребують розвитку.

Щодо стягнення додаткових витрат, пов`язаних з відвідування дитиною секції спортивного дитячого плавання зазначає, що позивачкою не надано доказів необхідності відвідування дитиною секції спортивного дитячого плавання. Матеріали справи не містять призначень від ортопеда-травматолога, або інших лікарів, інформації про проведене лікування та виконання всіх рекомендацій лікаря (лікувальна фізкультура, масаж, електростимуляція м`язів спини) також відсутня.

Вказував, що він також брав участь у фізичному розвитку дитини. За спільним рішенням батьків з 2014 року до 2018 року ОСОБА_5 займалася танцями в школі-студії ОСОБА_7 , вартість занять в якій ним було сплачено у повному обсязі, а саме 38520 грн. Також, він купував дитині багато одягу для спорту (спортивні костюми, спортивне взуття, футболки) і спортінвентар (м`ячі, велосипед і т.д.).

Надані позивачем консультативні висновки магазину «Люксоптика» за формою не відповідають вимогам Наказу МОЗ України вiд 14 лютого 2012 року №110, а тому не є належними доказами. Будь-яких документів, що підтверджують лікувальний ефект, отриманий від застосування цих лінз, позивачкою до суду не подано. 13 січня 2017 року він також купував дитині окуляри (лінзи, оправу та послугу установки лінз). Цими окулярами дитина користувалася до 03 квітня 2020 року (3 роки). Вказує, що сторони понесли рівні додаткові витрати щодо придбання окулярів дитині

Щодо стягнення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням ринофарингіту, а також з гінекологічним лікуванням, зазначає, що вказані витрати з лікуванням ринофарингіту, а також з гінекологічним лікуванням є поточними та такими, що не були пов`язані з каліцтвом чи тяжкою хворобою дитини, отже, не є додатковими витратами у розумінні вимог ст.185 СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері.

Він добровільно оплатив брекет-систему самостійно у розмірі 36 400,00 грн у ТОВ «Фортуна», а тому підстави для повторного стягнення цих витрат з нього відсутні. Інші витрати з переліку позивача є поточним лікуванням. При цьому, витрати 19 серпня 2021 року у сумі 19300 грн, понесені при видаленні 4-х зубів, мед. центр «ПСЛ», були самостійним рішенням позивача, яка не обговорювала необхідності цього лікування, спосіб лікування, вибір медичного закладу. ОСОБА_2 не була позбавлена можливості проведення обстеження, діагностики та лікування дитини у іншому закладі охорони здоров`я за значно меншу вартість, а тому такі витрати не підлягають стягненню.

Щодо стягнення додаткових витрат, пов`язаних з придбанням техніки для навчання дитини, зазначає, що комп`ютер дитині був потрібен від початку навчання у школі. У школі Бойка домашні завдання та багато навчальних матеріалів діти отримують через сайт школи, тому у зв`язку з навчанням дитини він купував дитині комп`ютер у 2015 році, мобільний телефон Lenovo A328 DS Wh у 2015 році та мобільний телефон iPhone НОМЕР_1 у 2016 році.

Витрати на придбання техніки бренду Apple для переходу на дистанційне навчання вважав необґрунтованими . Також, карантин було введено 12 березня 2020 року, а всі покупки зроблено наприкінці 2020 року та на початку 2021 року, тобто майже через рік після початку карантину. Зазначені позивачкою покупки не були предметами першої необхідності для навчання в умовах карантину. Крім того, необхідність таких покупок з ним не обговорювалась і понесення таких витрат є добровільним волевиявленням позивача.

Його бізнес постраждав від воєнних дій у 2022 році. 20 квітня 2022 року його виробництво згоріло та на даний момент він не веде комерційної діяльності та не має доходів. Спільний будинок ОСОБА_2 регулярно здає в оренду, вартість оренди будинку становила від 1200 до 1500 доларів США. Також, він не приймає участь у діяльності ТОВ "КОМПАНІЯ ДИНАМІКА" та не отримує жодних доходів від цього товариства з 2012 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 23 028,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 250,36 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею додаткових витрат на доньку ОСОБА_8 , що викликані саме особливими обставинами, в сумі 98 750,35 грн. Зважаючи, що позивачкою обґрунтовано лише необхідність витрат на загальну суму 46057,60, половина від зазначеної суми у розмірі 23 028,80 грн підлягає стягненню з відповідача.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2024 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 гривень.

Додаткове рішення мотивовано тим, що позивачкою було понесено витрати на правничу допомогу, між тим, виходячи з обставин по справі, переліку послуг, що були надані позивачеві, часткове задоволення позову, засад розумності та справедливості, суд першої інстанції вважав співмірним компенсувати позивачці 3500 грн зазначених витрат.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Чернишова Оксана Юріївна, подала апеляційні скарги, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції у частині незадоволених вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов та компенсувати судові витрати у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нею було надано належні та допустимі докази на підтвердження необхідності довготривалого ортодонтичного лікування дитини.

Послуги з ортодонтичної стоматології є платними навіть у комунальних закладах, а тому судом першої інстанції безпідставно не було стягнуто на її корить витрати на стоматологічне лікування ОСОБА_9 в загальному розмірі 40680,20 грн.

Придбанням ноутбука, іншого технічного обладнання, обумовлено необхідністю дистанційного навчання дитини, пов`язаних із спочатку карантинним обмеженнями, а в подальшому із воєнним станом. Для дистанційного навчання також є необхідним наявність інтернету, а також принтер для друку, тонер для картиджу принтера, оскільки частина робіт учнів, навіть на дистанційному навчанні все одно друкується та використовується для навчання не тільки в електронному вигляді, а в роздрукованому вигляді, що значно спрощує процес візуального сприйняття матеріалу.

Вказувала, що після закінчення школи дитина продовжує навчання у ВНЗ і ноутбук використовується дитиною саме у зв`язку з продовженням навчання, а тому наявні підстави для відшкодування половини вартості вказаної техніки.

Також, щодо додаткового рішення суду першої інстанції, вказувала, що в судовому засіданні 17 липня 2024 року відповідач визнав повністю суму по акту виконаних робіт № 1 в сумі 6000 грн, та частково по акту виконаних робіт № 2 на суму 2 000 грн, проте не заявляв клопотання про зменшення витрат.

Заперечувала щодо висновків суду про стягнення витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовним вимогам (23,3 %). Зазначала, що принцип стягнення судових витрат у процентному відношенні до задоволених позовних вимог стосується лише судового збору, та не підлягає застосуванню при вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

09 липня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу через систему «Електронний суд» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції у частині задоволених вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до 2017 року позивачка не працювала, а тому саме ним було здійснено значну частину витрат з утримання дитини. Ним сплачувалося навчання та харчування дитини в Авторській школі "Бойко", відвідування танцювальної студії "Тодес", він самостійно купував дитині всі шкільні речі, одяг, комп`ютер, телефони, спортивне приладдя, лікування та туристичні поїздки.

Вказував, що його додаткові витрати за період 01 вересня 2016 року - 05 квітня 2023 року на утримання дитини в кілька разів перевищують аналогічні витрати матері дитини, зазначені в позовній заяві.

Повна вартість стоматологічного лікування за договором склала 36400 + 7750 = 44150 грн, з яких 36400 грн (82,4%) вже були ним сплачені раніше. Вимога Мануйлової про додаткову оплату 1/2 вартості обслуговування брекет-системи збільшує його участь в оплаті договору до 36400 + 3875 = 40275 (91,2%).

При оплаті послуг у ТОВ "Фірма" Фортуна" він давав згоду тільки на установку брекет-систем та заперечував проти необхідності подальшого обслуговування брекет-систем саме в цьому медичному закладі. Вказував, що цю процедуру можна було проводити в інших лікувальних закладах значно дешевше.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності захворювань у дитини і необхідність відповідного лікування у формі, передбаченій для цих цілей чинним законодавством, а тому будь-яка критична необхідність відвідування дитиною звичайної спортивної секції плавання через хворобу дитини відсутня. Належним доказ того, що дитина перебуває на обліку у фахівця і потребує тривалого лікування, в медичному закладі є форма № 027/о «Виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого» або форма № 030/о «Контрольна карта диспансерного нагляду», яких матеріали справи не містять.

Зазначав, що оскільки Комунальним некомерційним підприємствои «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради було надано відповіді на запити, які мають суперечливу інформації, вказані листи не є належними доказами по справі.

Карантин (і пов`язана з ним необхідність в онлайн навчанні) введено на території України 12 березня 2020 року. Веб-камера придбана 06 листопада 2021 року, тобто через півтора року після цієї дати. Школи вже повернулися до роботи у звичайному очному режимі навчання, а тому нагальна необхідність у цьому приладі була відсутня. Ним було куплено дитині два смартфони, що мають вбудовані веб-камери у 2015 та 2016 роках, а тому у дитини вже була технічна можливість брати участь в онлайн навчанні за допомогою смартфона.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Чернишову О. Ю., яка підтримала апеляційні скарги сторони позивача та заперечувала проти скарги відповідача, відповідача ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти скарг позивачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1, а.с.18).

28 січня 2022 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (том 1, а.с. 19).

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про визначення місця проживання малолітніх дітей» № 554 від 24 липня 2019 року визначено місце проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 (том 1, а.с.23)

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2017 року у справі № 638/9931/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття з ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі- Шевченківський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області) від 01 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 638/9931/15-ц, виданого 10 жовтня 2017 року на підставі вказаного рішення (том 1, а.с.20 -21).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2022 року змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2017 року по справі 638/9931/15-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (том 1, а.с.232-242).

Постановою Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 03 березня 2023 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 638/9931/15-ц, виданого 10 жовтня 2017 року закрито відповідно на підставі п. 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (том 1, а. с. 153-154).

3 2013 року по 2020рік ОСОБА_10 навчалась у КПСМНЗ «Дитяча музична школа № 9 ім. В.І. Сокальського». Фактичні витрати на навчання дитини у вказаному закладі становлять: -у період з 01 вересня 2016 року по 31 травня 2017 рік 1100 грн; -у період з 01 вересня 2017 року по 31 травня 2018 рік 2970 грн; -у період з 01 вересня 2018 року по 31 травня 2019 рік 3145 грн; -у період з 01 вересня 2019 року по 31 травня 2020 рік 3460 грн (том 1, а.с.24, 25,44-49) .

Відповідно до Характеристики КПСМНЗ «Дитяча музична школа № 9 ім. В.І. Сокальського» від 24 жовтня 2019 року ОСОБА_10 навчається в КПСМНЗ «Дитяча музична школа № 9 ім. В.І. Сокальського» з 01 вересня 2013 року. Зарекомендувала себе як дуже старанна та працьовита учениця. Демонструє високий рівень знань по всім музичним дисциплінам. ОСОБА_10 музично обдарована дитина. З великою зацікавленістю бере участь у житті школи. Виступає у звітних концертах класу та фортепіанного відділу. Неодноразово брала участь в обласних та Всеукраїнських конкурсах. Поліна є лауреатом відкритого фестивалю польської та української музики імені Кароля Шимановського та Всеукраїнського конкурсу юних виконавців імені Людвіга ван Бетховена, які проводяться у м. Харкові (том 1, а.с. 26).

Відповідно до довідки КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» ХМР від 12 листопада 2019 року № 01-15/644-19, ОСОБА_10 знаходиться на обліку у лікаря ортопеда-травматолога дитячого з приводу сколіозу грудо-поперекового відділу 1 ступеню та у дитячого лікаря офтальмолога з приводу міопії слабкого ступеню правого ока та складного міопічного астигматизму лівого ока (том 1, а.с. 51)

Відповідно до довідки КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» ХМР від 13 листопада 2019 року № 01-15/644-19, ОСОБА_10 з 28 серпня 2018 року знаходиться на обліку у лікаря ортопеда-травматолога дитячого з приводу сколіозу грудо-поперекового відділу 1 ступеню. Дитині рекомендована лікувальна фізкультура та плавання, проведення курсу масажу та електростимуляції м`язів спини. Також з 2013 року дівчинка спостерігається лікарем офтальмологом дитячим з приводу міопії слабкого ступеню правого ока та складного міопічного астигматизму лівого ока. Згідно даних ф.112 «Історія розвитку дитини» у серпні 2019 року Поліні рекомендовані вправи для очей, курс апаратного лікування 1 раз у 4-6 місяців, окуляри для постійного використання, ортокератологічні лінзи. З 30 жовтня 2017 року дитина спостерігається у лікаря-ортодонта з приводу дистального прикусу, вестибулярного положення 13 та 23 зубів, тортоаномалії зубів. У червні 2019 року Поліні була встановлена брекет система. Інформація про те, хто з батьків виконує зазначені рекомендації у ф. 11 «Історія розвитку дитини» відсутні» ( том 1, а.с. 59).

Згідно довідки, виданої ФОП ОСОБА_12 від 02 вересня 2021 року № 02/09, ОСОБА_10 , 2005 року народження, відвідує секцію спортивного дитячого плавання у басейні «Волна» в період з 11 вересня 2018 року до теперішнього часу. За весь період відвідування придбано абонементів на суму 33 500 грн (том 2, а.с.54, .

За Консультативним висновком від 09 серпня 2019 року лікаря офтальмолога «Люксоптики», ОСОБА_13 поставлено діагноз «миопия слабой степени OD сложный миопатический астигматизм OS». В подальшому діагноз підтверджено консультативними висновками від 03 квітня 2020 року, 02 квітня 2021 року, 03 січня 2022 року (том 1, а. с. 60-67).

Витрати позивача на консультацію лікаря офтальмолога щодо лінз «Люксоптика» квитанцій від 09 серпняч 2019 року та від 03 січня 2022 року складають 400 грн (том 1, 72).

03 квітня 2020 року в «Люксоптиці» позивачкою придбано окуляри, оправу, оптичні лінзи, а також сплачено за послугу підбору окулярів на загальну суму 3648,60 грн (том 1, а. с. 68-70)

Також, ОСОБА_2 понесено витрати на придбання та заміну ортокератологічних лінз на загальну суму 7579,80 грн, а саме 02 квітня 2021 року на суму 714,50 грн., 08 травня 2021 року на суму 1530,00 грн., 11 вересня 2021 року на суму 1530,00 грн., 17 листопада 2021 року на суму 1530,00 грн., 06 лютого 2022 року на суму 1302,00 грн, 14 березня 2023 року на суму 947.20 (том 1, а.с. 71-73, 75).

Згідно з Довідкою «Міської дитячої поліклініки № 4» від 24 вересня 2021 року, ОСОБА_10 у період з 18 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року хворіла на гострий ринофарингіт, витрати на лікування становили 715,00 грн (том 1, а.с. 76, 77)

Відповідно до довідки ТОВ «Фірма «Фортуна» від 29 липня 2019 року ОСОБА_10 проходила лікування в лікувально діагностичному центрі «Фортуна», 13 червня 2019 року вартість наданих послуг склала 500 грн (том 1, а.с. 85).

Також, позивачкою було витрачено:

- 7750,00 грн - Загальна вартість щомісячого обслуговування брекет-системи за період з червня 2018 року по липень 2019 року у ТОВ «Фірма «Фортуна» (том 1, а.с. 83-84)

-650,00 грн проведення 07 вересня 2020 року стоматологічного лікування в Медичному центрі «ПСЛ» (том 1, а. с. 92);

-3350,00 грн зняття брекет-системи та встановлення проволочного ретейнера у Медичному центрі «ПСЛ» 05 листопада 2020 року (том 1, а. с. 93, 104);

-3400,00 грн - проведення 03 грудня 2020 року та 11 грудня 2020 року стоматологічного лікування в Медичному центрі «ПСЛ» (том 1, а. с. 91-92);

- 230,00 грн витрати на панорамний знімок 26 липня 2021 року (том 1, а. с. 94);

- 460,00 грн витрат на аналізи (забір крові, аналіз на антитіла) та витрати на кардіограму, проведені у МЦ «ЕКОМЕД» 16 серпня 2021 року (том 1, а. с 108).

- 745 грн - витрат на аналізи (забір крові, аналіз на антитіла) проведені у МЦ «ЕВРОМЕД» 12 серпня 2021 року (том 1, а.с. 101)

-19 300 грн видалення чотирьох зубів мудрості 19 серпня 2021 року у Медичному центрі «ПСЛ» 1, 95, 97-98),

- 1000 грн та придбання ліків у післяопераційний період на загальну суму (том 1, а.с.96);

-1500 грн 22 жовтня 2021 року за надані МЦ «ПСЛ» послуги зі зняття ретейнеру та сеанс рем терапії 1 щелепа 2 (том 1, а.с.107),

-1300 грн проведені 28 березня 2023 року медичні стоматологічні послуги у ТОВ «Фірма «Фортуна» (профілактика карієсу, чистка зубів, огляд та панорамний знімок (том 1, а.с.111).

Відповідно до Консультативного висновку від 28 березня 2023 року гінеколога дитячого та підліткового віку ОСОБА_3 рекомендовано проведення у зв`язку зі станом здоров`я та скарг, УЗД щитовидної залози та УЗД черевної порожнини (том 1, а.с. 112).

01 квітня 2023 року ОСОБА_3 зроблено УЗД щитовидної залози з допплерографією на суму 400,00 грн ( том 1, а. с. 115)

28 березня 2023 року ОСОБА_3 проведено аналізів в лабораторії МЦ «ЦМЭИ» на загальну суму 1030,00 грн (том 1, а.с. 116, 117).

Відповідно до виданих МЦ «ЕКОМЕД» рецептів від 31 березня 2023 року, 04 квітня 2023 року, 05 квітня 2023 року, позивачем придбано медичних препаратів на загальну суму 2249,20 грн (том 1, а.с.118,120,121).

Відповідно до Довідки, наданої ПП «ЕКОМЕД» від 18 квітня 2023 року, ОСОБА_3 отримала послуги ПП «Екомед» з медичних досліджень 01 квітня 2023 року, 15 квітня 2023 року на загальну суму 600 грн (том 1, а.с. 122).

Загальний розмір витрат, понесених позивачем у зв`язку із гінекологічним лікуванням дитини склав 4279,20 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат, пов`язаних із онлайн-навчанням, то позивачкою сплачено:

-25 999,00 грн, смартфон «Apple iPhone 12 mini 64gb blue» зі смарт-захистом, підтримкою та стартовим пакетом Vodafone SuperNet Start (том 1, а.с. 123, 124);

-6269,00 грн принтер для друку Neverstop Laser, тонер для картриджу на суму (том 1, а.с. 125);

-159,00 грн кабель USB Type A, USB Type B Cableexpert (том 1, а.с. 126);

-4599,00 грн навушники вкладиші бездротові Apple AirPode (том 1, а.с. 125);

-978,00 грн магнитний чохол-книжка Spigen Smart Fold (Version 2) Black для iPad Pro 11 на (том 1 ,а.с. 127);

-5199,00 грн стилус Apple Pencil (2nd Generation) (том 1, а.с. 125);

-ігрове крісло Cougar Armor з гарантією 12 місяців на суму 7348,00 грн (том 1, а.с. 125);

-1159,00 грн веб-камера Aukey ( том 1, а. 128 -129);

-44 348,00 грн ноутбук ігровий Lenovo Legion 5, сумка для ноутбуку RIV CASE 8251 Grey 17 (том 2, а.с. 217).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина 1 статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

За змістом частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1,2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із аналізу статті 185 СК України та встановлених обставин справи, що є предметом апеляційного перегляду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для при стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із відвідуванням дитиною басейну «Волна» в лікувальних цілях, оскільки дитині рекомендована лікувальна фізкультура та плавання, проведення курсу масажу та електростимуляції м`язів спини, а також витрат, пов`язаних з придбанням окулярів, що відповідає медичному висновку.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції інстанцій про те, що позивачкою належними та допустимими доказами доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на утримання доньки викликані особливими обставинами, які зумовлені хворобою дитини, а також особливостями дистанційного навчання.

В іншій частині суд апеляційної інстанції також вважає обґрунтованими висновки суду про недоведеність позовних вимог щодо стягнення витрат на офтальмологічне та гінекологічне лікування, навчання у музичній школи, а також придбання техніки.

Доводи ОСОБА_2 , що дитина подовжує навчатися, а тому існує необхідність у придбанні наведеної нею техніки судова колегія не приймає до уваги, оскільки за відсутності погодження іншого з батьків, зазначені витрати не є обґрунтованими та необхідними. Доказів, що такі витрати є неминучими позивачкою не надано. Як вбачаємся з наданих нею чеків, 06 листопада 2021 року було придбане Ігрове крісло Cougar Armor вартістю 7348 грн, а також 13 серпня 2023 року ноутбук ігровий Lenovo Legion 5 вартістю 44 348,00 грн. Зазначені речі за призначенням створені для забезпечення комфортної гри у комп`ютерні ігри, а не виключно для навчання, а тому вони не є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень статті 185 СК України.

Щодо здійснення лікування, в тому числі й стоматологічного, то суд погоджується, що суми цих витрат є необґрунтованими та доказів неможливості їх уникнути позивачкою не надано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він одноособово приймав учать у витратах на дитину, сплачував зайняття з танців та стоматологічне лікування дитини не є підставою для залишення позову ОСОБА_2 без задоволення. Відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення половини вартості понесених ним витрат.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого.

Матеріали справи свідчать, що 05 квітня 2023 року між ОСОБА_2 та адвокатом Чернишовою О.Ю. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № б/н, відповідно до умов якого адвокат приймає доручення надати правову допомогу у встановлені строки та на умовах, визначених договором, без будь-яких обмежень незалежно від юрисдикції та територіальної підсудності, а також під час виконавчого провадження у справі щодо стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину (том 3, а.с. 54).

28 квітня 2023 року зазначеними сторонами складено акт виконаних робіт №1, за яким адвокатом було надано послуги на суму 6000 грн, а саме-вивчення матеріалів та проведення правового аналізу для складання позовної заяви -500 грн, консультація, опрацювання правової бази, що регулює відносини між позивачем та відповідачем, формування правової позиції по веденню справи, формування переліку необхідних доказів для позовної заяви 500 грн, складання позовної заяви 5000 грн (том 3, а.с. 59).

Відповідно акту виконаних робіт № 2 до договору про надання правової (правничої) допомоги № б/н, складеному 07 червня 2023 року, ОСОБА_2 надано такі послуги: складання уточненої позовної заяви, додаткові пояснення після отримання відзиву 3500 грн, складання клопотання про витребування доказів та інших клопотань процесуального характеру 1000 грн, представництво інтересів клієнта в Дзержинському районному суді м. Харкова, участь у судових засіданнях 19 жовтня 2023 року, 18 грудня 2023 року, 03 червня 2023 року 4500 грн. Загалом 9000 грн (том 3, а. с. 60).

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як установлено в частині 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.

Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).

Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, виходячи із засад розумності та справедливості, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення 3500 грн витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги, що є пропорційним до розміру задоволених вимог.

Доводи позивачки про відсутність підстав для їх зменшення є необґрунтованими та не відповідають положенням статті 141 ЦПК України, відповідно до якої усі судові витрати, до яких входять й витрати на правову допомогу, підлягають пропорційному зменшенню у разі часткового задоволення позову.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції також не спростовують, зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційні скарги задоволенню не підлягають, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 січня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина