Справа №333/6974/24
Провадження №2/333/444/25
20 січня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,
12.08.2024 року на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 29.01.2014 року було розірвано.
У шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами з лютого 2013 року, відповідач нехтує та ухиляється від виконання батьківського обов`язку щодо доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: жодного разу не телефонував та не намагався встановити зв`язок з дітьми, не вітав з днем народження, не сплачує аліменти на їх утримання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться станом їх здоров`я та умовами проживання.
Враховуючи, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дітей, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
30.10.2024 року у підготовчому судовому засіданні представником третьої особи надано суду висновок органу опіки та піклування від 15.10.2024 року та акти обстеження умов проживання від 09.10.2024 року, 10.10.2024 року.
Ухвалою суду від 30.10.2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягала на позбавленні відповідача ОСОБА_2 батьківських прав з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, що 03.09.2011 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , який було розірвано в 2013 році. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилися діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після народження дітей вони прожили разом приблизно шість місяців.
ОСОБА_2 востаннє бачив доньок в 2013 році. Приблизно в 2017 році випадково зустрілися на зупинці громадського транспорту, проте він не підійшов до них.
З вказаного часу відповідач не телефонував, не приходив та не допомагав матеріально дітям, хоча перешкод у спілкуванні не було, телефон та місце проживання не змінювалися.
Станом на червень 2024 року відповідач має заборгованість по аліментам у сумі приблизно 500 000 гривень. Відповідач жодного разу не сплатив ні копійки.
Діти ОСОБА_2 не знають, вважають своїм батьком її теперішнього чоловіка.
Відповідач ОСОБА_2 до зали судового засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановлений судом строку відзив не надав.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування - Петренко Г.Ф., до суду не з`явилася, надала заяву, в якій остання просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в інтересах дітей.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 з 2004 року, вони були однокласницями, на даний час підтримують дружні стосунки. Відповідача ОСОБА_2 знає з 2008 року. Вона була свідком на їх весіллі. ОСОБА_9 завагітніла, народилися дівчатка. Коли дітям було кілька місяців, ОСОБА_2 набрав кредитів, в яких ОСОБА_1 вказав поручителем, після чого невдовзі зник.
ОСОБА_2 дітей майже не знає, він взагалі не цікавиться ними.
Також свідок зазначила, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з 2019 року перебувають у шлюбі. Дівчатка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважають та називають ОСОБА_12 своїм батьком. А ОСОБА_2 вона взагалі не бачила з 2013 року та місце його перебування їй не відоме.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_1 - її найкраща подруга, вони знайомі вже років 7, ОСОБА_2 взагалі не бачила ніколи. Їй відомо, що ОСОБА_1 має від першого шлюбу двох дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_1 вийшла заміж за ОСОБА_14 , діти називають його батьком, тоді як свого біологічного батька вони не знають, не бачили жодного разу.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідкою, ОСОБА_2 не знає взагалі, за місцем проживання позивача ніколи його не бачила. Їй відомо, що ОСОБА_9 проживає з чоловіком ОСОБА_16 , який є добрим та ввічливим. До дітей позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ставиться як до рідних, возить їх на змагання, гуртки, діти називають його батьком. ОСОБА_2 взагалі ніяк не допомагає.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з такого.
Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3).
Частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що сторони у справі з 03.09.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис №752.
У шлюбі у них народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження від 04.12.2012 року серії НОМЕР_4 , актовий запис №1246, та серії НОМЕР_5 , актовий запис №1247.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2014 року у справі №333/5498/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_17 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку(доходу), але не менше ніж 30% всіх видів заробітку (доходу) для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.07.2013 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2014 року, яке набрало законної сили 11.02.2014 року, шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_2 розірвано.

16.02.2019 року ОСОБА_17 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 зі зміною прізвища на « ОСОБА_16 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , актовий запис №108.

19.06.2024 року старшим державним виконавцем Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Копач Я.М. під час примусового виконання виконавчого листу №333/5498/13ц, виданого 02.05.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, обчислено розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей, розмір якої станом на 31.05.2024 року становить 410 165,83 гривень.

Відповідно до акту про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 25.06.2024 року, складеного сусідами ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та головою ЖСБК «Харчовик-3» Міньковим К.В., проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 , в якій проживають без реєстрації: ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Вказана квартира у порядку спадкування, належить ОСОБА_1 та її матері - ОСОБА_22 , в рівних частках.

Згідно довідок Запорізького академічного ліцею №23 Запорізької міської ради Запорізької області №01-16/107 та №01-16/108 від 17.04.2024 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , станом на дату видачі довідки, навчаються в 5-В класі вказаного закладу. Мати дітей піклується їх успішністю, відвідує батьківські збори, бере участь у різних шкільних заходах, приділяє належну увагу вихованню доньок, батько ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дітей.

Також підтвердженням тому, що дітьми опікується лише матір ОСОБА_1 , є довідки, видані керівником дитячої амбулаторії «BabyMed» від 22.04.2024 року.

Факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 також підтверджується витягами з реєстру Запорізької територіальної громади №2024/003892699 та №2024/003891941 від 18.04.2024 року.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.10.2024 року за місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_4 , підписаного начальником відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Ренгевич О.В. та головним спеціалістом відділу Петренко Г.Ф., за вказаною адресою проживають мати та бабуся відповідача ОСОБА_2 , останній у вказаній квартирі не проживає.

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_5 від 10.10.2024 року, підписаного начальником відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Ренгевич О.В. та головним спеціалістом відділу Петренко Г.Ф., за вказаною адресою проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 . Дівчатка відповідають прихильністю до матері та її чоловіка ОСОБА_14 , вважають його своїм батьком. Про те, що в них біологічний батько інший, не знають. Вони забезпечені усім необхідним для навчання й розвитку. В квартирі наявні газо-, водо-, тепло-, електропостачання, необхідні меблі та побутова техніка.

З наданого висновку №2375/01-37/19.02 від 15.10.2024 року, підписаного заступником голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Дмитренко С., вбачається доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Пунктом 2 ст.164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст.164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111).

Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Ілля Ляпін проти Росії" №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57).

Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей.

Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, не залучив представника, ані до комісії з питань захисту прав дитини. На думку суду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дітей.

При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст.150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньок, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дітей.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дітьми та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт виконання його батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей, не надав, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Суд звертає увагу, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2014 року з ОСОБА_2 вже стягнуто аліменти на користь ОСОБА_23 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Судом роз`яснюється, що відповідно до ч.1 ст.169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України, з огляду на ухвалення рішення на користь позивача в повному обсязі, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 272, 274-279, 354, 430 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування (місце знаходження: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) - 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.01.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод