печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року

Суддя Печерського районного суду міста Києва Єрмічова В. В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

На підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 21.08.2024 вказану цивільну справу передано на розгляд до Печерського районного суду міста Києва за підсудністю.

Вирішуючи питання про прийняття справи до розгляду та відкриття в ній провадження, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього.

Тому, суд має вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з ч. 2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 7 ст. 177 ЦПК України до заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Установлено, що ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 ; визначено ціну позову: майнова шкода у розмірі 1944300 грн, моральна (немайнова) шкода у розмірі 150000 грн.

На підтвердження своїх повноважень позивач ОСОБА_1 додала до позовної заяви копію довіреності від 09.09.2022, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю., на строк до 09.09.2025. Згідно цієї довіреності ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 управляти та розпоряджатися усім його майном, зокрема квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з правом підпису від його імені заяв, згод, документів тощо. Установлено, що вказана довіреність містить обмеження для ОСОБА_1 , оскільки у ній чітко зазначено: "...без права передовіри цих повноважень частково або в повному обсязі третім особам".

Як убачається, позовна заява ОСОБА_1 підписана адвокатом Іванчихіним С. І.

До позовної заяви додано копію ордера № 1138681, серії АО, від 15.08.2024, посвідчено адвокатом Іванчихіним С. І., де зазначено, що ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 оформлено на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 77 від 01.12.2023.

За таких підстав, адвокат Іванчихін С. І., вчиняючи процесуальні дії щодо підписання та подання позовної заяви тощо, не мав процесуальної дієздатності на їх вчинення, оскільки власник нерухомого майна ОСОБА_3 уповноважував на такі процесуальні дії лише позивача ОСОБА_1 , яка вийшла за межі наданих їй повноважень та безпідставно їх передовірила адвокату Іванчихіну С. І., оскільки це обмеження обумовлено в довіреності від 09.09.2022, тобто право підпису належить виключно позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням означеного вище, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, слід повернути позивачу.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», керуючись ч. 1 ст. 2, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 48, частини 1, 2 ст. 60, п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 62, ч. 2 ст. 175, ч. 7 ст. 177, п. 1 ч. 4, частин 5, 6, 7 ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Суддя В. В. Єрмічова