Справа № 626/3959/24
Провадження № 4-с/626/1/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м.Берестин

Красноградький районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.,

за участю секретаря судових засідань Краєвої А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Г.Ю., боржник ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Красноградського районного суду Харківської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову від 19.10.2023 у виконавчому провадженні №72660193 про повернення виконавчого документу стягувачу; зобов`язати керівника Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити виконавче провадження №72660193 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків за неякісну послугу по перевірці та прочищенню димових і вентиляційних каналів у розмірі 340 грн.

В обґрунтування скарги посилався на те, що у провадженні Київського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходилось виконавче провадження № 72660193 відкрите на підставі виконавчого листа № 626/3329/21 виданого 07.08.2023 року Красноградьким районним судом Харківської області про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків за неякісно надану послугу по перевірці та прочищенню димових і вентиляційних каналів у розмірі 340 грн.

19.10.2023 старшим державним виконавцем Мороз Г.Ю. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №72660193. 12.09.2023 скаржник звернувся до Київського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зі скаргою на бездіяльність . Крім того, 22.10.2024 ОСОБА_1 отримав грошовий переказ та 31.10.2024 ознайомився з матеріалами виконвчого провадження. після чого йому стало відомо про оскаржувану постанову. Зазначив, що державним виконавцем не було вжито передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду та не в повному обсязі було вчинено виконавчі дії. На підставі викладеного просив скаргу задовольнити.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просить задовольнити та врахувавши аргументи викладені в її тексті. ОСОБА_1 підтвердив, що на час судового розгляду ним були отримані грошові перекази на загальну суму 340 грн., що відповідає сумі стягнутій на його користь за рішенням суду, разом з тим наполягає на задоволенні своїх вимог зазначених в скарзі та поновленні виконавчого провадження.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду скарги. До суду надійшов відзив на скаргу з долученими платіжними інструкціями від 17.10.2024 та 28.11.2024 про перерахування Київським відділом державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 204 грн. та 136 грн по виконавчому провадженні №72660193.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.

Відповідно до ст. 447, 448 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 13.03.2023 у цивільній справі № 626/3329/21 стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки за неякісно надану послугу по перевірці та прочищенню димових і вентиляційних каналів у розмірі 340 грн.

Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень по виконавчому провадженню № 72660193, 06.09.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72660193. 19.10.2023 старшим державним виконавцем Мороз Г.Ю. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №72660193 на підставі п. 2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 2 частини першої ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Частиною першою статті 39 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено випадки коли виконавче провадження підлягає закінченню.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції № 512/5 у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

З огляду на норми ЗУ "Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим.

Чинний Закон України "Про виконавче провадження" також передбачає право стягувача, у разі повернення йому виконавчого документу, повторно пред`явити виконавчий документ до виконання (частина п`ята статті 37 Закону ).

Судом встановлено, що 19.10.2023 року старший державний виконавець повернув виконавчий документ відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 ЗУ "Про виконавче провадження", згідно з яким виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Іванов проти України" (остаточне від 15.01.2010) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, внаслідок тривалого невиконання рішення суду. При цьому в рішенні Суду зазначено: "…51. право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін… Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок …".

Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, є завершеним виконавче провадження № 72660193, крім того, надані ДВС копії платіжних інструкціяй від 17.10.2024 та 28.11.2024 про перерахування Київським відділом державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 204 грн. та 136 грн по виконавчому провадженні №72660193, підтверджують виконання судового рішення та отримання коштів ОСОБА_1 , що ним не спростовувалось в судовому засіданні. Таким чином, державний виконавець здійснив всі визначені Законом України "Про виконавче провадження" дій з примусового виконання рішення суду.

Виходячи з викладених вище обставин, суд не вбачає підстав для скасування постанови від 19.10.2023 року про повернення виконавчого документу стягувачу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Г.Ю є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст ст. 12, 81, 260, 448, 450, 451ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Г.Ю., боржник ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: