Справа № 727/202/25
Провадження № 2-о/727/82/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретаря судового засідання Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Чернівці, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Вільне, Волноваського району, Донецької області, Україна, у віці 90 років.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка доводиться їй тіткою, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасово окупованій території України: с. Вільне, Волноваський район, Донецька область, а тому вона звертається до суду, оскільки встановлення такого факту необхідно їй для державної реєстрації смерті померлої особи державним органом України.

Ухвалою суду від 08 січня 2025 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання 16 січня 2025 року року заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти задоволення заяви ОСОБА_1 не надав.

За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у відсутність її учасників.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступних обставин та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права, у своїх рішеннях у справах "Лоізіду проти Туреччини", "Кіпр проти Туреччини" та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території, дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Також, суд враховує, що, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», а саме: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України.

Відповідно ч.1 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як вбачається із заповіту від 12.05.2015 року, зареєстрованого в реєстрі N? 695, посвідченого державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Будика Н.М., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усе її майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що за законом ця спадкоємиця буде мати право (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 29.04.2022 року, виданого відділом РАЦС Тельманівського районного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис №200 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Вільне, Волноваський район, Донецька область у віці 90 років. ( а.с.10)

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №228 від 20.04.2022 року та довідки про причину смерті №228, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Вільне, Волноваський район, Донецька область у віці 90 років, причина смерті атеросклеротична хвороба серця (а.с.11)

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Вільне, Волноваський район, Донецької області, внаслідок атеросклеротичної хвороби серця.

Разом з тим, на даний час заявниця не має можливості отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 встановленого зразка, оскільки вищевказаний документ свідоцтво про смерть від 29.04.2022 року, видане відділом РАЦС Тельманівського районного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис №200, на території України, не визнається та не приймається державними органами, адже відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Отже, видане заявниці свідоцтво про смерть не вважається документом, що має юридичну силу на території України і не може створювати правових наслідків.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно ОСОБА_1 для отримання свідоцтва про її смерть встановленого законом зразка, а в подальшому для оформлення спадщини, тобто, цей факт має для неї юридичне значення .

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

На підставі викладеного, а також, враховуючи, що встановлення факту смерті можливе лише у судовому порядку, а викладені у заяві обставини знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Виходячи з зазначеного та, керуючись ст. ст. 258, 259, 263 - 265, 268, 293, 315, 317, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Нікольськ, Мухоршибірського району, Бурятської АР, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селі Вільне, Волноваський район, Донецька область, Україна .

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення .

Суддя Бойко М.Є.