ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/3029/24 Головуючий суддя І інстанції Гримайло А. М.
Провадження № 22-ц/818/474/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2024 року, по цивільній справі №642/3029/24, за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», банк) звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

05.07.2021 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05 липня 2021 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

На підставі укладеного договору від 05 липня 2021 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 60000,00 грн, спеціальним платіжним засобом якого платіжна картка НОМЕР_1 .

У випадку, якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18, кредит стає у формі «на вимогу», а банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. З моменту направлення вимоги і до повного погашення на залишок суми заборгованості нараховується штраф в розмірі 100 грн та пеня у розмірі 6,4 % на місяць за кожен день прострочення виконання (пункт 5.19).

Станом на 30.03.2023 ОСОБА_1 прострочила зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30 березня 2023 року направив повідомлення «пуш» про необхідність погасити суму заборгованості.

Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 21.03.2024, відповідно до якого загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 28702,78 грн.

На підставі вищевикладеного, Банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вищевказану заборгованість та судові витрати.

У письмовому відзиві від 05 липня 2024 ОСОБА_1 проти заявленого банком позову задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що 05.07.2021 ОСОБА_1 звернулась до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг з кредитним лімітом у розмірі 10 000,00 грн., кредитними коштами вона не користувалась. 22.06.2022 АТ «Універсал Банк» (Monobank) було здійснено списання коштів з рахунку (картки) ОСОБА_1 в розмірі 25 750,00 грн., після чого на дану суму списання нараховувались відсотки, які також списувались з рахунку (картки) ОСОБА_1 , у результаті чого вона була вимушена заблокувати картку, у зв`язку з чим просила у задоволенні позову відмовити, а також стягнути на її користь з Акціонерного товариства «Універсал Банк» несанкціоновано стягнуті кошти з рахунку ОСОБА_1 у розмірі 25750 грн. 00 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2024 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.07.2021 у розмірі 958 грн. 19 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача.

Зазначав, що судом не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Так, уклавши договір шляхом підписання анкети-заяви, відповідач до укладання договору був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та отримав відповідні документи від Банку та погодився з ними. Поміж цього відповідач підтвердив, що анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису і що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (п.6 Анкети-заяви). Крім цього відповідно до п. 3 Анкети-заяви від 05.07.2021 визначено пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1 % на місяць. Решта умов визначені в Договорі та Тарифах. Вважає, що наведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб договору, у тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису. Звертає увагу, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» також опубліковані на офіційному сайті Банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення за посиланням http://www.monobank.ua/terms, а тому є загальновідомим фактом. З виписки про рух коштів вбачається, що відповідачем неодноразово здійснено банківські операції із використанням власної картки, відповідач надавав свою згоду із змінами, доповненнями до Договору про надання банківських послуг від 05.07.2021 року, а тому посилання суду на недоведеність з боку банку, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, є безпідставними, не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію» та не відповідають висновкам Верховного Суду у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. Також відповідач будучи повідомлена про розгляд справи не надала контррозрахунку суми заборгованості та інших доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.08.2024 року залишити без змін, оскільки вважає доводи скарги необґрунтованими, безпідставними.

На обгрунтування вказала, що 22.06.2022 АТ «Універсал Банк» (Monobank) було здійснено списання коштів з рахунку (картки) ОСОБА_1 в розмірі 25 750,00 грн., після чого на дану суму списання нараховувались відсотки, які також списувались з рахунку (картки) ОСОБА_1 , у результаті чого вона була вимушена заблокувати картку, у зв`язку з чим просила у задоволенні позову відмовити. Позивачем не доведено належними доказами наявність у неї заборгованості.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що банком було незаконно та несанкціоновано списано з картки відповідача 13.05.2024 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028, 00 та за подання апеляційної скарги 4542,00 23.09.2024, на підтвердження чого надає скрін з мобільного додатку. Рішення у справі було ухвалено 26.08.2024, а сума судового збору за подання позовної заяви списана з картки 13.05.2024, а за апеляційну скаргу ще навіть до відкриття провадження у справі 23.09.2024.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Універсал Банк» збільшило тіло кредиту, включивши до нього нараховані на заборгованість проценти без узгодження в належній формі таких умов кредитування, а тому з відповідача на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в межах фактично отриманої та не повернутої суми кредиту у розмірі 958 грн 19 коп.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету- заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 05 липня 2021 року. В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що ОСОБА_1 просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами вона ознайомлена, отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього беззастережно погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися ставка 3,1 % на місяць. Відповідно до пункту 6 Анкети-заяви ОСОБА_1 просила вважати удосконалений електронний підпис наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом (номер ключа), що буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також відповідач погодився, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису (а.с. 7).

Дана анкета-заява містить підписи представника Банку та ОСОБА_1 .

З матеріалів справи також вбачається, що на підставі укладеного сторонами Договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який в подальшому з 14.01.2022 був збільшений до 60 000 грн.

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 11.07.2024 встановлена сума кредитного ліміту становить: 05.07.2021 - 10 000,00 грн.; 12.10.2021 - 35 000,00 грн.; 14.01.2022 - 60 000,00 грн.; 26.02.2022 - 10 000,00 грн.

До позовної заяви Банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank і Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 8-25).

Підпунктами 4.3., пунктом 5.1 розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи встановлено, що клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатку, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в інтернеті для отримання інформації та здійснення операцій. Банк та клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі, підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися сторонами або кожною стороною окремо з використанням електронного цифрового підпису у мобільному додатку.

Підпунктами 2.1, 2.4, 2.5 пункту 2 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Мonоbank», датою укладення якого є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При проведенні операції з карткою встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки.

Умовами обслуговування рахунків фізичної особи Чорної картки «Monobank», пунктом 4 Паспорту споживчого кредиту Чорної картки «Monobank» передбачено Тарифи, у яких визначено пільгову процентну ставку 0,00001%, розмір обов`язкового щомісячного платежу 4% від заборгованості (не менше 100,00 грн, але не більше залишку заборгованості), базову процентну ставку на залишок заборгованості 3,1% на місяць, збільшену процентну ставку на місяць на суму загальної заборгованості 6,2%, а також штрафи за порушення зобов`язань за кредитом.

З довідки про наявність рахунку від 11 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 , тип рахунку чорна картка, валюта рахунку НОМЕР_2 , статус картки активна до 11/29.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 21.03.2024 року заборгованість становить 28702,78 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 28702,78 грн.

Як вбачається з виписки про рух коштів, що за період з 05.07.2021 по 01.01.2023 ОСОБА_1 було знято кошти на загальну суму у розмірі 154479 грн. 81 коп. (1,00+209,00+50,00+2000,00+400,00+1469,52+65,34+35,40+108,5+515,00+375,93+378,00+100,00+1097,00+500,00+858,00+174,00+580,00+450,00+227,84+64,00+587,00+420,93+1735,92+453,55+130,77+1880,00+99,22+124,94+81,07+154,88+2061,89+111,00+84,09+1677,66+254,18+737,11+5,00+5,00+1000,00+163,17+163,17+811,62+300,00+4999,00+488,67+652,32+495,84+786,73+980,28+4641,24+55,09+204,40+113,25+10350,00+321,75+233,03+20700+458,25+1150,00+1030,86+391,75+130,15+81,42+1660,91+273,67+979,75+487,18+522,28+256,86+234,54+980,53+946,85+257,68+351,99+4527,54+250,43+1582,77+908,60+749,14+732,75+1080,11+503,70+1196,34+1014,13+398,00+497,09+2000,00+2630,76+398,67+198,84+66,50+414,63+65,17+89,78+352,45+1312,05+300,00+9005,24+1054,40+247,13+1597,85+280,08+991,47+212,86+3000,00+82,45+593,65+998,65+990,85+98,82+164,92+1056,95+1532,83+199,17+69,83+274,70+200,66+334,66+1218,05+83,82+1186,37+175,76+749,00+1528,06+173,85+117,41+3000,00+600,08+439,92+192,33+438,87+1226,05+673,68+412,53+55,94+507,56+1437,20+1953,72+481,62+880,89+1537,71+592,61+900,00+750,00+1524,80+1008,32+1230,95+41,59+1433,97+591,76+300,00+538,42+792,68+483,01=154479,81); також 22.06.2022 monobank знято кошти у сумі 25750, 00 грн.; здійснено поповнення картки на суму 153521 грн. 62 коп. (700,00+50,00+200,00+110,00+200,00+400,00+2000,00+500,00+500,00+300,00+300,00+500,00+300,00+300,00+500,00+1500,00+190,00+310,00+60,00+570,00+800,00+29000,00+25750,00+25750,00+27000,00+14500,00+10750,00+10000,00+481,62=153521,62); списано відсотків за користування коштами за період з липня по грудень 2022 на суму 5042,28 грн. (956,56+777,79+776,40+826,77+825,60+879,16=5042,28), яка міститься у матеріалах справи (а.с.76-79).

Згідно наданого Банком до позовної заяви розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на станом на 21 березня 2024 року складається тільки із боргу за тілом кредиту в розмірі 28702 грн 78 коп. (а.с. 6).

У справі, що розглядається предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет.

Правовідносини даного правочину регулюються ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», нормативними актами Національного Банку України та Національної комісії з державного регулювання ринку фінансових послуг.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі:

- у паперовому вигляді;

- у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг";

- шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

- в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами у разі виходу з пільгового періоду на кредит (пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 дні у розмірі 3,1 % на місяць.

Однак, обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі, що перевищує ліміт кредитування Банк посилався на Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank.

Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифи з користування Чорною карткою monobank розуміла відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила та Тарифи Пеньковою О.Є. не підписані, зокрема електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами у анкеті-заяві відповідача до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 05 липня 2021 року.

Крім того, як зазначено у наданих позивачем до суду Умовах і правилах обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифах з користування Чорною карткою monobank, вони затверджені Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набувають чинність з 27 листопада 2021 року.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети.

За такого посилання апелянта на те, що Умови і правила знаходяться у публічному доступі за посиланням http://www.monobank.ua/terms, а тому є загальновідомими, - не доводять узгодження сторонами у належній формі конкретних умов кредитування, з яких виходив позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги.

З огляду на викладене не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що надані Банком Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» та Тарифи повинні розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а тому з відповідачем було узгоджено у належній формі зазначені в цих документах умови кредитування.

Такі висновки не суперечать позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, в зв`язку із чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Разом із тим колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково не звернув належної уваги на узгоджені у підписаній відповідачем Анкеті-заяві умови кредитування щодо розміру відсоткової ставки у разі виходу з межі пільгового періоду.

Так, у п. 3 Анкети-заяви сторони узгодили нарахування відсоткової ставки 3,1 % на місяць у разі виходу з пільгового періоду на кредит (62 дні).

Проте, вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками позивач не заявляв. Між тим, обґрунтовуючи позовні вимоги Банк просив про стягнення заборгованості за тілом кредиту, розмір якого позивачем було збільшено на суму нарахованих процентів, з посиланням на Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», тоді як доказів узгодження сторонами у належній формі саме таких умов кредитування позивачем не надано.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛБАНК».

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для заперечення такого висновку, оскільки судом першої інстанції виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права.

Колегія суддів не може погодитись з твердженнями апелянта про неможливість застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, не маючи заперечень відповідача, який не навів свого контррозрахунку заборгованості.

Так, за загальним правилом частини 1 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Аналіз положень частини 2-4 статті 81 та статті 82 ЦПК свідчить про те, що безумовною підставою для звільнення сторони від доказування є обставини, визнані загальновідомими. В інших випадках сторона звільняється від доказування при наявності лише певних умов.

При цьому за правилами пункту 1 статті 82 ЦПК не підлягають доказуванню обставини, які визнані учасником справи і суд не має обґрунтованих сумнівів щодо їх достовірності, або добровільності визнання.

Отже, обов`язок доводити обгрунтованість позову (зокрема у цій справі обґрунтованість розрахунків) покладений на позивача, а суд зобов`язаний оцінити надані докази за вимогами статей 77-80 ЦПК, оскільки визнання обставин відповідачем та відсутність заперечень відповідача не є тотожними обставинами. При цьому колегія суддів враховує, що в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.45-52).

Отже, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту.

З наданого Акціонерним товариством «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості.

Також, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 28702,78 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом.

При цьому, як вбачається з виписки щодо руху коштів по картці ОСОБА_1 банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є.

Крім того, на підтвердження правомірності списання 22.06.2022 з банківської картки ОСОБА_1 суми у розмірі 25750,00 грн., які були зараховані на картку останньої 08.04.2022 від ОСОБА_3 , але за твердженням банку фактично від неї не надійшли, суду надано два скріншоти про поповнення картки 08.04.2022 та списання за неотриманим клірингом операції від 22.06.2022, натомість зазначені докази не підтверджують та не спростовують факт фактичного ненадходження зазначених грошових коштів, оскільки лише констатують факт проведення операцій по їх зарахуванню та списанню.

Як вбачається з довідки про рух коштів по картці ОСОБА_1 від 11.07.2024, що після проведення 08.04.2022 операції про зарахування від Sauliak Yuliia на картку ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 25750,00 грн. залишок після операції склав 54787,26 грн., тобто гроші були зараховані на картку. Жодних інших доказів щодо нарахування коштів за їх фактичного ненадходження, суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає факт фактичного ненадходження коштів, що стало підставою для їх списання, недоведеним позивачем.

Таким чином, ОСОБА_1 з моменту укладення договору витрачено 154479 грн. 81 коп., здійснено погашення заборгованості на суму 153521 грн. 62 коп. (а.с.76-79), отже не погашено кредитних коштів на суму 958 грн. 19 коп. (154479,81-153521,62=958,19), що і підлягає стягненню з відповідача. Інші нарахування, а саме: списання відсотків не узгоджено умовами договору та не є сумами грошових коштів, фактично використаних відповідачем.

Тобто, до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів позивач неправомірно нарахував ще й відсотки, хоча докази про погодження з відповідачкою на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказані відсотки та заборгованість за порушення грошового зобов`язання банк самовільно нарахував відповідачці, що відображено у розрахунку заборгованості, додавши їх до суми фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту.

Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлена сума заборгованості за тілом кредиту є необґрунтованою, а стягненню підлягає різниця між заявленою банком сумою заборгованості за кредитом та сумою нарахованих банком відсотків, які були погашені за рахунок кредитних коштів та коштів внесених позичальником на погашення кредиту.

Аргументи скарги банку про те, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 28702,78 грн. судова колегія відхиляє, оскільки як вбачається з виписки до вказаної суми банком також враховано суми списання відсотків, а їх нарахування у відповідності до Умов обслуговування рахунків фізичної особи, що відповідачкою не підписані, є безпідставним. Доказів щодо наявності у неї заборгованості перед банком саме у заявленому в позові розмірі немає.

За такого доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається Акціонерне товариства «Універсал Банк» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Крім того, як вбачається з наданого відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу витягу з мобільного додатку у телефоні, що позивачем було списано в рахунок тіла кредиту 13.05.2024 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028, 00 та за подання апеляційної скарги 4542,00 23.09.2024, на підтвердження чого надає скрін з мобільного додатку. Рішення у справі було ухвалено 26.08.2024, а сума судового збору за подання позовної заяви списана з картки 13.05.2024, а за апеляційну скаргу ще навіть до відкриття провадження у справі 23.09.2024, із зазначенням деталей операції «Нарахування судових витрат» (а.с.163). Вказані обставини свідчать про те, що позивачем фактично було списано в рахунок заборгованості відповідача судовий збір за подачу позовної заяви до суду та апеляційної скарги. Доводів про те, яким чином таке списання було обумовлено в договорі з відповідачем, позовна заява не містить. Також суд звертає увагу на те, що хоча позивачем було самостійно стягнуто з відповідача судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, що не передбачено положеннями Закону України «Про судовий збір», відповідні вимоги про стягнення з відповідача судового збору за подання позовної заяви були заявлені і до суду.

Частиною 8 ст.6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.

Таким чином розподіл судових витрат належить виключно до компетенції суду. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн., який підлягав стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Що стосується судових витрат на подання апеляційної скарги, то оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, визначених у ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 20 січня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді О.В.Маміна.

Н.П.Пилипчук.