Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.,

за участю секретаря судового засідання Федоровій Л.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Цимбалюка С.В.,

представника МО України Куртмоллаєва А.Е. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Черкаси в порядку окремого провадження матеріали за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з заявою про встановлення факту перебування на утриманні. Заяву мотивував тим, що його батько ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем за мобілізацією загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Попасна Луганської області в ході бойових дій захищаючи Батьківщину.

Заявник звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням отримати нерозподілену частку одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю батька.

У виплаті грошової допомоги заявнику було відмовлено. ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив, що згідно рішення комісії МОУ Чорногор В.А. не підтвердив свого перебування на утриманні в ОСОБА_2 .

В зв`язку з вказаною відмовою заявник звертається до суду для встановлення даного факту.

Пояснення.

Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили її задоволити. ОСОБА_1 суду пояснив, що він перебував на утриманні свого батька до його загибелі. Про себе розповів, що на момент смерті батька йому було 27 років. В той час він ніде не працював, в січні-лютому 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні, мав тяжкий матеріальний стан, а батько йому постійно допомагав. Зазначив, що з батьком разом не проживав, так як той мав свою родину, спільне господарство з ним не вів.

Представник МО України Куртмоллаєв А.Е. (в режимі відеоконференції) в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив. Пояснив суду, що ОСОБА_1 не доводить належними доказами перебування на утриманні у ОСОБА_2 , так як, спільно з батьком не проживав, є повнолітнім. До квітня 2022 року навчався в аспірантурі ЧДТУ на бюджетній формі навчання, тобто за рахунок Держави і отримував стипендію, розмір якої, як пояснив сам заявник в судовому засіданні, відповідала розміру мінімальної заробітної плати.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому можливо провести розгляд справи без його участі, відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 14.06.2024 року у відкритті провадження відмовлено.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.09.2024 року ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 14.06.2024 року скасовано, матеріали справи направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19.09.2024 року заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження.

18.11.2024 року від представника Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення по суті заяви та клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

04.12.2024 року та 08.01.2025 року від заявника надійшло клопотання про долучення доказів, копій посвідчення члена сім`ї загиблого захисника України.

Встановлені судом обставини.

З наданих заявником письмових доказів, які суд визнає допустимими, належними та достовірними, вбачається наступне:

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , згідно даних його свідоцтва про народження від 11.01.1995 року, Серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 26.02.2013 року змінив прізвище на ОСОБА_5 .

Згідно сповіщення про смерть (загибель), ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Попасна Луганської області в ході бойових дій захищаючи Батьківщину.

Смерть ОСОБА_2 також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 2152 від 22.05.2022 року та свідоцтвом про смерть від 26.05.2022 року Серія НОМЕР_2 .

Листом від 25.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив ОСОБА_1 , що йому відмовлено в отриманні нерозподіленої частки одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю батька згідно рішення МОУ, так як він не підтвердив свого перебування на утриманні в ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з протоколу комісії МОУ від 17.10.2023 року № 19/д, ОСОБА_1 не підтвердив свого перебування на утриманні в ОСОБА_2 .

З довідки № 24/23 від 03.06.2024 року слідує, що ОСОБА_1 навчався в аспірантурі ЧДТУ на бюджетній формі навчання в період з 01.09.2019 року по 28.03.2022 року.

З виписки із медичної карти ОСОБА_1 вбачається, що він перебував на стаціонарному лікуванні в період з 21.01.2022 року по 02.02.2022 року. Суд звертає увагу на те, що у вказаній довідці заначено, що ОСОБА_1 повідомив лікувальну установу, що він працює в ТОВ «Перший дім» на посаді менеджера. Крім того, з вказаної виписки можна зробити висновок, що в трудових рекомендаціях ОСОБА_1 праця не забороняється і ніяких трудових обмежень не зазначається.

Мати заявника ОСОБА_6 в період 1-2 кварталів 2022 року не працювала, що підтверджується випискою Державного реєстру платників податків.

ОСОБА_6 розірвала шлюб з ОСОБА_2 04.12.1996 року.

ОСОБА_3 перерахував ОСОБА_6 24.03.2022 року 1300,00 грн. та 27.04.2022 року 1400,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

ОСОБА_1 має статус члена сім`ї загиблого захисника чи захисниці України, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , кожен окремо, суду показали, що ОСОБА_2 утримував свого сина ОСОБА_1 , це полягало в тому, що він надавав йому кошти, давав поради, підтримував. Разом з тим, в якій кількості надавалися кошти батьком ОСОБА_1 , в чому саме полягали життєві поради, як саме це свідчило про перебування заявника на утриманні свого батьку суду пояснити не змогли. Свідки підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом не проживали, спільного господарства не вели.

Норми права, що підлягають застосуванню.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

Приписами ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», яким визначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до ч.1 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (надалі також - «Закон №2011-XII») утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (надалі також "Закон №2262-XII") за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно ч.1 ст. 30 Закону №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ст. 31 члени сім`ї вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Тобто, для набуття статусу утриманця військовослужбовця необхідна одночасна наявність таких умов: належність до непрацездатних членів сім`ї, визначених у ст. 30 Законі №2262-XII; отримання від військовослужбовця допомоги, яка є основним джерелом засобів до існування.

Згідно ч.4 ст. 30 Закону №2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.

Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів.

Заслухавши заявника та його представника у судовому засіданні, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та повноті, суд приходить до висновку, що заява є не обргунтованою та не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_2 01.10.2022 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом не проживали, спільне господарство не вели, вказана обставина не заперечується і самим заявником і про це було повідомлено суду свідками в своїх показах.

ОСОБА_1 є працездатним, інвалідом не являється. В період з 01.09.2019 року по 28.03.2022 року навчався в аспірантурі ЧДТУ на бюджетній формі навчання. Під час навчання в аспірантурі, як пояснив сам заявник, отримував мінімальну заробітну плату.

Відповідно до виписки із медичної карти ОСОБА_1 вбачається, що він перебував на стаціонарному лікуванні в період з 21.01.2022 року по 02.02.2022 року. Суд звертає увагу на те, що у вказаній довідці заначено, що ОСОБА_1 повідомив лікувальну установу, що він працює в ТОВ «Перший дім» на посаді менеджера. Крім того, з вказаної виписки можна зробити висновок, що в трудових рекомендаціях ОСОБА_1 праця не забороняється і ніяких трудових обмежень не зазначається.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 станом на травень 2022 року був непрацездатним, потребував піклування суду не надано.

Зважаючи на вказані обставини, суд може зробити висновок, що заявник має змогу утримувати себе самостійно.

Документальне підтвердження надсилання ОСОБА_2 своєму синову ОСОБА_1 2700 грн. в період березня-квітня 2022 року не свідчить про перебування останнього на утриманні свого батька.

Також заявник не доводить, що допомога ОСОБА_2 була постійним і основним джерелом засобів до його існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, потрібно довести, що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання свого сина. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Разом з тим, заявник не підтвердив належними доказами, що розмір допомоги, яка надавалася йому батьком, була основним джерелом його доходів протягом певного періоду часу.

Як вбачається із заяви, заявник не може бути віднесений до жодної із категорій осіб визначених відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992.

Заява ОСОБА_1 та його пояснення в суді не розкривають суть взаємовідносин між ним та ОСОБА_2 та перелічують їх права та обов`язки по відношенню один до одного.

Всупереч вимогам частини 1 статті 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, заявник в підтвердження своїх вимог щодо встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_2 належних доказів не надав.

Судові витрати.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 263-265, 315ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест складено 20.01.2025 року.

Суддя: Є. П. Тептюк