Справа № 307/2956/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - судді Кожух О.А.,

суддів - Мацунича М.В., Джуги С.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2024 року (головуючий суддя Стецюк М.Д.), у справі №307/2956/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем по справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони не одружені, але у них тривалий час були стосунки, від яких у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначила, що на час звернення з позовом відповідач перебуває на військовій службі. Вказує, що тривалий час відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, матеріально не допомагає, у зв`язку з чим просить суд стягнути з нього аліменти у примусовому порядку. Відповідач є військовим, має заробітну плату, розмір якої позивачці не відомий. Просила суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тячівського районного суду від 10 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції взяв до уваги поданий відповідачем відзив, у якому останній не заперечив про стягнення з нього 1/6 частки усіх його доходів, врахував перебування на утриманні у відповідача ще двох неповнолітніх дітей та бабусі похилого віку.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд неправомірно визначив суму аліментів у розмірі 1/6 частки всіх доходів, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , оскільки судом встановлено перебування на утриманні відповідача чотирьох непрацездатних осіб.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

На вказану апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Панфілов П.Г., подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що починаючи з березня 2022 року постійно надсилає кошти позивачці на утримання їхнього спільного сина, який проживає з позивачкою, оскільки усвідомлює свій обов`язок щодо утримання неповнолітнього сина. Однак просить суд врахувати, що на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , 2011 року народження, та ОСОБА_5 , 2020 року народження, яку він усиновив згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.03.2024. Крім того, зазначає, що на його фінансовому утриманні перебуває непрацездатна пристаріла бабуся ОСОБА_6 , 1928 року народження.

ОСОБА_2 вказує, що на даний час перебуває на військовій службі та має, відповідно, заробітну плату, розмір якої коливається в залежності від періоду перебування на бойових позиціях. Однак зазначає, що сума аліментів у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку може становити 10000 грн, що є для нього значним розміром.

Межі розгляду справи апеляційним судом

Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Застосовані норми права.

Статтею 51 Конституції України та статті 180 СК України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів може бут визначений у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною першою вказаної статті передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина перша статті 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментних виплат на одну дитину встановлений на рівні не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст 182 СК України).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Такий же прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони не перебувають та не перебували у шлюбі.

Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є відповідач ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї, складеного депутатом міської ради Думнич Т.В., встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . До складу її сім`ї входить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , які проживають разом з позивачкою (а.с.7).

Відповідно до поданих до відзиву на позовну заяву відповідачем доказів судом встановлено, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє неповнолітніх дітей та бабуся.

Так, згідно з копії рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.03.2024 вбачається, що ОСОБА_2 є усиновлювачем дитини, 2020 року народження, що підтверджено і копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.30-33, 37).

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_3 відповідач ОСОБА_2 також є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 36-37).

Згідно з відомостей, зазначених у посвідченні помічника фізичної дієздатної особи №4, виданого виконавчим комітетом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, вбачається, що ОСОБА_2 є помічником дієздатної фізичної особи, яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.34).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 30 вересня 2024 року, складеним депутатом Тересвянської селищної ради Палінкаш М, ОСОБА_6 дійсно проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 та являється особою похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду. ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_6 , який у неповнолітньому віці перебував під її опікою, як дитина позбавлена батьківського піклування. При проведенні обстеження підтверджено факт потреби постійного догляду за ОСОБА_6 , яка внаслідок складних життєвих обставин, спричинених віком та станом здоров`я, протягом тривалого часу, являється особою, яка не здатна до повноцінного самообслуговування, гостро потребує сторонньої допомоги. ОСОБА_2 дійсно вів догляд за своєю бабусею, як за особою похилого віку. На цей час, перебуваючи на військовій службі, продовжує брати участь у піклуванні за нею (а.с.35).

Установивши, що домовленості між сторонами щодо виконання обов`язку по утриманню сина не досягнуто, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів за позовом матері, з якою проживає малолітній син.

В той же час, матеріали справи не містять інформації щодо матеріального стану позивачки, яка, відповідно до положень ст. 141 СК України, має рівні з батьком обов`язки щодо дітей.

У даній справі позивачка просила стягнути на свою користь частки всіх видів доходів відповідача. Суд першої інстанції взяв до уваги відзив відповідача, в якому останній погодився про стягнення з нього 1/6 частки від його доходів.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 зазначив, що проходить військову службу та отримує заробітну плату, розмір якої коливається залежно від періоду перебування на бойових позиціях, а 1/6 частки від його всіх видів заробітку може становити біля 10000 грн.

З наданих відповідачем підтверджень про направлення позивачці грошових коштів на дитину вбачається, що у 2022 році відповідачем перераховано на користь позивачки у березні 25 000 грн (а.с.69) у квітні 45000 грн ( а.с.68), у травні 20 000 грн та 60 000 грн (а.с. 66, 67), у липні - 10000 грн (а.с.64). Відповідні дані позивачем не спростовані. З січня 2023 року по вересень 2024 року відповідачем надсилалися кошти на дитину у розмірі 2500 грн щомісяця (а.с.38-57), що є майже мінімальним рекомендованим розміром аліментних виплат.

Відповідач ОСОБА_2 піклується про свою бабусю ОСОБА_6 , 1928 року народження, та є її помічником відповідно до посвідчення помічника фізичної дієздатної особи №4 (а.с.34). Також встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження, які є в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_2 є батьком ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.36, 37).

Висновки апеляційного суду

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача, який проходить військову службу, аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів також зазначає, що як спосіб стягнення аліментів, так і розмір аліментів, визначені рішенням суду, відповідно до ч. 3 ст 181, ст 192 СК України, за рішенням суду за відповідним позовом може бути змінено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання дитини визначено місцевим судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.368, 369, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст.381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 січня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді