П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025року м. Київ

Справа №757/34772/22

Провадження: № 22-ц/824/3967/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Бусик О. Л.,

за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 березня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Будинкоуправління №1 Київського Квартирно-Експлуатаційного Управління Міністерства оборони України про захист прав споживачів,

у с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Будинкоуправління №1 Київського Квартирно-Експлуатаційного Управління Міністерства оборони України про захист прав споживачів відмовлено.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 березня 2023 року, яка мотивована тим, що нововиявленими для справи обставинами, на думку ОСОБА_1 , є те, що будинок (корпус) АДРЕСА_1 є не гуртожитком, a багатоквартирним житловим будинком та відповідає вимогам ДБН B.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», а отже Будинкоуправління № 1 створено у незаконний спосіб та неналежною особою.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення.

На обгрунтування длводів апеляційної скарги зазначив, що на час розгляду справи та ухвалення судового рішення судом не було встановлено, що Будинкоуправління №1 утворено та функціонує не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому, вважає, що суд надумано виходив із того, що доводи заявника зводяться до переоцінки доказів, адже зазначених доказів матеріали справи не містять та зазначена обставина не встановлювалась судом, а тому є нововиявленою. Крім того, судом першої інстанції необгрунтовано залишена поза увагою нововиявлена обставина, а саме висновок будівельно-технічної експертизи від серпня 2024 року №10/2024, згідно якого будинок, по АДРЕСА_2 є багатоквартирним житловим будинком та відповідає вимогам ДБН В 2.2.-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Ухвалами Київського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив скаргу задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Будинкоуправління №1 Київського Квартирно-Експлуатаційного Управління Міністерства оборони України про захист прав споживачів, в якому просив зобов`язати Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління здійснити перерахунок розміру оплати послуг з управління багатоквартирним будинком (корпус) АДРЕСА_1 з 01 квітня 2021 року з урахуванням ціни послуги в сумі 6,99 грн./міс. та загальної площі квартири № 30 - 51,16 м2.

Позовні вимоги обґрунтовував, зокрема, тим, що він, ОСОБА_1 , проживає в квартирі АДРЕСА_4 .

Відповідно до п.3. Положення про Будинкоуправління №1, затвердженого наказом начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління з 31 березня 2017 року №56, установа виконує роботи і надає послуги установам, організаціям суб`єктам господарської діяльності та громадянам за договірними цінами та цінами на житлово-комунальні послуги у відповідності до затвердженого (погодженого) рішення уповноваженого органу, які визначені в порядку вимог чинного законодавства України.

Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 01 червня 2018 року №937 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами» встановлено тарифи на послугу з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_5 у розмірі 6,99 грн./міс. для корпусу 26 та 6,75 грн/міс. для корпусу 33.

На даний час пільговій категорії мешканців, до якої також відноситься позивач, відшкодовується пільга по тарифу на вказані послуги 6,99 грн./міс.

Зазначав, що Будинкоуправлінням №1 в односторонньому порядку прийнято рішення про збільшення ціни послуг з управління багатоквартирним будинком з 01 квітня 2021 року, встановивши їх в розмірі 8,00 грн./міс. для корпусу 26 та 7.26 грн./міс. для корпусу 33 відповідно.

При цьому, за повідомленням Будинкоуправління №1, будівля перебуває на балансовому обліку у Київському квартирно-експлуатаційному управлінні, в той час як за повідомленням Київського КЕУ від 29 червня 2022 року №517/1955, переобладнані будівлі за адресою АДРЕСА_1 перебувають на балансовому обліку та обслуговуванні у підприємства Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління.

Посилаючись на те, що на даний час Міністерством оборони України не прийнято рішення про визначення управителя житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 , позивач вважав, що Будинкоуправління №1 самостійно перебрало на себе функції та з перевищенням повноважень встановило ціну послуги у розмірі 8,00 грн./міс. з управління багатоквартирним будинком (корпусом) АДРЕСА_1 з 01 квітня 2021 року всупереч розпорядженню КМДА від 01 червня 2018 року № 937.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Будинкоуправління №1 Київського Квартирно-Експлуатаційного Управління Міністерства оборони України про захист прав споживачів відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою від 13 липня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 березня 2023 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 березня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, а доводи, зазначені в заяві ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами фактично зводяться до переоцінки доказів, яким, на його думку, суд не надав належної оцінки.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві.

На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України, не є нововиявленими обставинами; неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами (пункт 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»).

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, на який посилався заявник в обґрунтування заяви про перегляд рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 березня 2023 року за нововиявленими обставинами, є те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суду слід виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Крім того, у пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17, провадження № 14-41цс21 зазначено, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 порушував питання про те, що статус будинку по АДРЕСА_5 - це багатоквартирний будинок.

Судом було надано оцінку аргументу позивача, наведеному у відповіді на відзив щодо статусу будинку, а також зазначено, що позивачу було достеменно відомо про те, що такий будинок є гуртожитком, який відноситься до відомчого житлового фонду Міністрества оборони України, та мешканці цього будинку не є співвласниками квартир у будинку.

З матеріалів справи також убачається, що в суді першої інстанції, в ході судового розгляду було встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_8 є гуртожитком.

На підтвердження даних обставин стороною відповідача було надано відповідні підтверджуючі документи, а саме: акт приемки в эксплуатацию государственной приемочной комиссией законченного строительством общежития (в/г 59,корп. 26) от 23.12.1970 с поэтажным планом; акт приймання-передачі будинків, споруд і територій військового містечка Київським КЕУ від 05.04.2006; титульну сторінку технічного паспорту на гуртожиток по АДРЕСА_8 від 30.05.2019 з Планом ІІІ поверху будинку (гуртожитку), тощо.

Оцінка судом письмових доказів, наданих участниками справи під час судового розгляду справи, на предмет належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, відносно того, що статус будинка по АДРЕСА_5 визначено гуртожиток, викладене в мотивувальній частині судового рішення.

Поряд з цим, на підтвердження обставин щодо статусу будинка, позивач в суді першої інстанції надав лише титульну сторінку Технічного паспорту, який був виготовлений 28.03.2013 року. В той час, як до заяви про перегляд за нововиявленими обставинами позивач долучає ряд нових документів у справі, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, зокрема, посилається на те, що нововиявленою обставиною, в його розумінні, є: висновок будівельно-технічної експертизи від серпня 2024 року; виписка із наказу Начальника КЕВ м. Києва від 18.11.1998 №242; положення про Будинкоуправління №1 КЕВ.

Проте, долучені до заяви докази не можна вважати нововиявленими обставинами, оскільки позивач під час розгляду спору не був позбавлений можливості доводити суду обставини щодо визначення статусу будинку, як і не був позбавлений змоги провести експертизу перед тим як звертатися до суду із позовом, так і в ході судового розгляду реалізувати право проведення відповідної експертизи. А обставини, які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто, при виконанні вимог частини четвертої статті 12 ЦПК України (змагальність сторін), не є нововиявленими обставинами, відтак, доводи, на які посилався заявник в обґрунтування своєї заяви не є підставою для перегляду рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 березня 2023 року за нововиявленими обставинами.

Відтак, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на нововиявлені, не підпадають під дію пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, й фактично зводяться до незгоди заявника з рішенням суду першої інстанції, що набрало законної сили, та до переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Ураховуючи викладене, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 березня 2023 року суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні положень статті 423 ЦПК України, оскільки докази не були своєчасно подані стороною в ході розгляду справи.

Доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, ґрунтуються на власному трактуванні і розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вищевказаної заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 січня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова