У х в а л а

16 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 367/1504/20

Провадження № 61-12509ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивачка), інтереси якої представляє адвокат Боримська Ірина Олегівна (далі - адвокат),

на постанову Київського апеляційного суду від 6 серпня 2024 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (далі - апелянт) на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 серпня 2021 року

у справі за позовом позивачки до ОСОБА_3 (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - про визнання права власності на земельну ділянку та скасування арештів і

в с т а н о в и в :

1. У лютому 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:079:5327, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,4995 га (далі - земельна ділянка);

- скасувати арешт, накладений на земельну ділянку 1 грудня 2012 року на підставі постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС) Ірпінського міського управління юстиції Медвецької М. В. від 1 жовтня 2012 року;

- скасувати арешт, накладений 10 жовтня 2013 року на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Ірпінського міського управління юстиції Медвецької М.В. від 1 жовтня 2012 року;

- скасувати арешт, накладений на земельну ділянку 8 квітня 2015 року на підставі постанови ВДВС Ірпінського міського управління юстиції від 2 квітня 2015 року.

2. 20 серпня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області ухвалив заочне рішення, згідно з яким позов задовольнив: визнав за позивачкою право власності на земельну ділянку; скасував арешт, накладений на земельну ділянку 1 грудня 2012 року на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Ірпінського міського управління юстиції Медвецької М. В. від 1 жовтня 2012 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 34416461; скасував арешт, накладений 10 жовтня 2013 року на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Ірпінського міського управління юстиції Медвецької М.В. від 1 жовтня 2012 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 34416461; скасував арешт, накладений на земельну ділянку 8 квітня 2015 року на підставі постанови ВДВС Ірпінського міського управління юстиції від 2 квітня 2015 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 34416461; стягнув із відповідача на користь позивачки 4 383,20 грн судового збору.

3. 6 серпня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою рішення суду першої інстанції скасував й ухвалив нове - про відмову у задоволенні позову.

4. 11 вересня 2024 року адвокат в інтересах позивачки подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на земельну ділянку та залишити в цій частині в силі заочне рішення суду першої інстанції.

5. 7 жовтня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Позивачка мала: зазначити номери її засобів зв`язку; вказати дату отримання копії постанови суду апеляційної інстанції та надати докази на підтвердження цієї дати, якщо такі докази у неї є; надати суду копії документів, які можуть підтверджувати дійсну вартість земельної ділянки, а у разі недоплати судового збору - документ про його доплату у розмірі, визначеному за законом; надати зазначені документи з такою кількістю їхніх копій, яка відповідає кількості учасників справи.

6. 18 жовтня 2024 року позивачка подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 4618/0/216-24), у якій вказала інформацію про номери її засобу зв`язку, дату отримання копії постанови суду апеляційної інстанції, надала докази на підтвердження цієї дати, приєднала документи, які підтверджують дійсну вартість земельної ділянки та копії вказаних документів відповідно до кількості учасників справи.

7. Позивачка обґрунтувала касаційну скаргу так:

- суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків, сформульованих у постановах:

Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17, від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц;

Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року у справі № 522/3999/23;

- апеляційний суд не врахував, що ані на момент подання позовної заяви 7 лютого 2020 року, ані станом на час ухвалення заочного рішення судом першої інстанції 20 серпня 2021 року апелянт не був власником земельної ділянки. Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, що складений 3 жовтня 2018 року державним виконавцем не підтверджує наявність в апелянта права власності на земельну ділянку, а є лише підставою для набуття такого права;

- на момент ухвалення заочного рішення судом першої інстанції апелянт не був тією особою, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги та захистити порушене право позивачки. Власником земельної ділянки на вказаний момент був відповідач, який є належним учасником справи;

- позивачка на законних підставах набула права власності на земельну ділянку 2 грудня 2011 року;

- суд апеляційної інстанції не з`ясував момент набуття апелянтом права власності на земельну ділянку та не врахував, що він набув її лише 4 листопада 2021 року;

- апеляційний суд не взяв до уваги те, що апелянт отримав копію оскарженого судового рішення щонайменше 31 січня 2023 року згідно з його відзивом у справі № 367/569/22. Відсутні докази отримання апелянтом заочного рішення суду першої інстанції у приміщенні суду 16 травня 2023 року. Він зловжив процесуальними правами, тому апеляційний суд безпідставно поновив йому строк на апеляційне оскарження;

- апеляційний суд належно не врахував, що в оскарженому апелянтом заочному рішенні не вирішено питання про його права, обов`язки та інтереси згідно зі статтею 352 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

10. Позивачка подала заяву про зупинення виконання оскарженого судового рішення (вх. № 30537/0/220-24 від 25 вересня 2024 року), у якій просить зупинити дію постанови суду апеляційної інстанції до завершення перегляду справи у касаційному порядку. Обґрунтувала тим, що від рішення Верховного Суду залежить те, яким буде рішення у справі № 367/569/22, в якій позивачка просить витребувати від апелянта земельну ділянку.

10.1. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК України).

10.2. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК України).

10.3. За змістом наведених приписів у заяві про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції має бути обґрунтування необхідності такого зупинення. Позивачка належне обґрунтування не навела, не надала позовної заяви, інших процесуальних документів для підтвердження підстав та предмета позову у справі № 367/569/22. Тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 6 серпня 2024 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 серпня 2021 року у справі за позовом скаржниці до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - про визнання права власності на земельну ділянку та скасування арештів.

2. Витребувати із Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу № 367/1504/20.

3. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 6 серпня 2024 року.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко