Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4117/24 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу цивільну справу №296/4117/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Черемін Денис Вадимович

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В.

встановив:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»)заборгованість за кредитним договором №6522860 від 19.07.2023 року в розмірі 34 830,00 грн.

На обґрунтування позову вказував, що 19.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» з однієї сторони, та ОСОБА_1 з другої сторони, було укладено кредитний договір №6522860 за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.

На підставі договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6522860 від 19.07.2023 року.

Товариство виконало умови договору, надало відповідачу в користування грошові кошти, натомість відповідач умови кредитного договору не виконує, кредитні кошти в установлений графіком строк не повертає, розмір заборгованості за кредитним договором становить 34 830,00 грн., яку просить стягнути на свою користь.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»заборгованість за кредитним договором № 6522860 від 19.07.2023 року в розмірі 34 830,00 грн. та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що кредитний договір не укладав та коштів не отримував, оскільки будь-яких заявок на отримання кредитів не залишав, не створював особистий кабінет на електронному сервісі та не надавав своїх персональних даних суб`єктам господарювання, в тому числі і ТОВ «Мілоан», не здійснював підтвердження будь-яких операцій з отримання кредитів. Тобто у даному випадку відповідач має відносини із фінансовими шахраями. По факту шахрайських дій невстановлених осіб, а саме оформлення кредитних договорів, за заявою відповідача розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002971 від 06.08.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що на час розгляду справи в Корольовському районному суді м.Житомира розглядалась справа за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору №6522860 від 19.07.2023 року на суму 9 000,00 грн., укладеного між сторонами, та 01 липня 2024 року судом у цій справі було прийнято рішення, однак про це не було зазначено в оскаржуваному рішенні.

Представник позивача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги вказує, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є стороною кредитних відносин та кредитний договір з відповідачем не укладало, тому не мало доступу до цивільної справи про визнання договору недійсним, позивач лише має право вимоги стягувати суму заборгованості за відповідним договором. Крім того, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звертає увагу, що існує рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, тому апеляційна скарга апелянта є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Сторони у справі в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через перебування на лікарняному. Однак доказів про поважність причин неявки до суду надано не було. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає неявку представника відповідача в судове засідання без поважної причини та вважає за можливе розглянути справи без участі сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 19 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачеві грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а він, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 9 000,00 грн.

Згідно п. 1.3. договору кредит надається строком на 100 днів з 19.07.2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового (10 днів) та поточного періодів (90 днів).

Відповідно до п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом в рекомендовану дату 29.07.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 27.10.2023 року (останнього дня строку кредитування).

Відповідно до п. 1.5.1. комісія за надання кредиту: 900,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредити одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2, 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 900,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 24 300,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1 .

Згідно п. 4.2. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п. 1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п. 1.5.3 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця.

Згідно з п. 6.5 договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Додатком № 1 до кредитного договору є графік платежів за договором про споживчий кредит № 6522860 від 19 липня 2023 року (а.с.11 зворот).

Додатком № 2 до кредитного договору є паспорт споживчого кредиту № 6522860 (а.с.12).

Вказаний договір про споживчий кредит підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором J76840.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6522860 від 19.07.2023 року заборгованість відповідача станом на 31.03.2024 року складає 34 830,00 грн. (а.с.19).

27.10.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»був укладений договір факторингу №27102023/1, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку№1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.14-18).

Так, згідно наявного у справі витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року за ОСОБА_1 рахувалась заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 830,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 000,00 грн., заборгованості за відсотками 24 930,00 грн. та заборгованості за комісією 900,00 грн. (а.с.18).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у результаті чого станом на 31.03.2024 року виникла заборгованість у розмірі 34 830,00 грн., яка складається з 9 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 24 930,00 грн. заборгованості по процентам та 900,00 грн. комісії, що є підставою для стягнення такої заборгованості.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи із наступного.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

19 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 6522860, на виконання якого ТОВ «Мілоан» перерахувало на банківській рахунок відповідача кредитні кошти в розмірі 9 000,00 грн., які останній зобов`язувався повернути через 100 днів і сплатити проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду (10 днів): 900,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та проценти за користування кредитом протягом поточного періоду (90 днів): 24 300,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

За умовами договору про споживчий кредит № 6522860 від 19.07.2023 року сторони встановили строк кредитування 100 днів, тобто до 27 жовтня 2023 року, включаючи дату отримання та повернення позики.

Після закінчення строків, визначених у договорі про споживчий кредит № 6522860 від 19.07.2023 року, ОСОБА_1 не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними.

У подальшому ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 6522860 від 19.07.2023 року.

За таких обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»слід стягнути неповернутий кредит, проценти за користування кредитом у межах строку кредитування (100 днів) та комісію за надання кредиту.

Враховуючи розмір неповернутого кредиту, комісії та розмір процентної ставки, суд правомірно керувався тим, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»підлягає стягненню заборгованість у розмірі 34 830,00 грн, яка складається з 9 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 24 930,00 грн. заборгованості по процентам та 900,00 грн. комісії.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором через його оспорювання відповідачем про, що свідчить розгляд Корольовським районним судом м.Житомира позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору № 6522860 від 19.07.2023 року на суму 90 00,00 грн., укладеного між сторонами, є безпідставним, оскільки рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2024 року, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року, було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним вказаного кредитного договору і дане рішення набрало законної сили. Крім того, вказаними судовими рішенням було встановлено обставини укладення відповідачем кредитного договору №6522860 від 19.07.2023 року та перерахування ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок позичальника кредитних коштів.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної щодо відсутності підстав для задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через відкрите кримінальне провадження №0002971 від 06.08.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (шахрайство), оскільки відкрите кримінальне провадження за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами позивача не доводить того факту, що саме ця невстановлена особа/особи заволоділи персональними даними відповідача з метою укладення кредитного договору №6522860 від 19.07.2023 року й уклали його від ОСОБА_1 без його волі.

Отже, доводи апеляційної скарги є такими, що не дають підстав вважати, що рішення не відповідає матеріалам справи, встановленим фактичним обставинам та вимогам матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Черемін Денис Вадимович, залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 січня 2025 року.

Головуючий Судді