Провадження № 2-н/359/1115/2025
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2025 року м.Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

встановив:

У грудні 2024 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана вище заява від ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Волошина А.М., у якій просить видати судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку(доходу) боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати розірвання шлюбу з 12.09.2023 р. і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання наказу в межах сплати аліментів.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_3 .

Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, яка надійшла на адресу суду 17.01.2025, місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши заяву про видачу судового наказу та дослідивши додані до неї матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Згідно до ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, передбачений для розгляду справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом.

Згідно до п.п. 4,5 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: - заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; - заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, нормою ст. 161 ЦПК України визначено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Вказані вимоги повинні бути документально підтвердженими та безспірними. Тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні заявлена до стягнення сума грошових коштів. У наказному провадженні не може розглядатися спір про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як вбачається з матеріалів заяви, представник заявника адвокат Волошин А.М., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 26 грудня 2024 року, та просить стягнути аліменти з дати розірвання шлюбу з 12 вересня 2023 року. Проте, в порядку наказного провадження не може бути вирішено питання стягнення аліментів за минулий час.

Відповідні обставини підлягають доказуванню за правилами статей 12, 81 ЦПК України, що свідчить про небезспірність заявлених вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

З огляду на викладене, слід відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючися ст. ст. 160,161, 165, 260, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Ю. Семенюта