Справа № 536/912/24
Провадження № 2/536/63/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 січня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.

за участю секретаря судового засідання Шкіринець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказано, що позивач та відповідачка мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. В 2021 році відповідачка ОСОБА_2 виїхала за кордон, з цього часу вона взагалі не бере участі у вихованні дочки, стосунків з нею не підтримує, не спілкується з дитиною, на зв`язок не виходить, не надає дочці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не здійснює підготовку дитини до дорослого життя, не цікавиться її навчанням та життям, не відвідує навчальний заклад дитини, не створює умови для отримання дитиною освіти, не відвідує дитину вдома, не піклується про фізичний розвиток дитини, тобто не виконує свої батьківські обов`язки, що передбачені законодавством України та моральними засадами суспільства. Позивач зазначає, що відповідачка самоусунулася без поважних причин від будь-якого спілкування зі своєю дитиною, забезпечення здобуття дитиною освіти, виховання й утримання дитини, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі дочки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Дитина не має до ОСОБА_2 родинних почуттів, у зв`язку з чим позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дочки ОСОБА_3 та стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2024 року було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 червня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чернушенка Володимира Юрійовича про витребування доказів. Витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 січня 2021 року по теперішній час в напрямку виїзду та в`їзду, із зазначенням пунктів пропуску, дати, часу, напрямку, країни виїзду та в`їзду.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини та призначене до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив суду, що з 2012 року він проживав з відповідачкою ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу та у 2012 році у них народилася дитина ОСОБА_3 , після чого вони разом прожили 4 роки у м. Горішні Плавні Полтавської області. Після закінчення спільного проживання відповідачка поїхала до своїх батьків та забрала дитину з собою. Йому відомо, що ОСОБА_2 періодично виїжджала на заробітки, а дитину залишала своїй матері, фактично за нею не доглядала. З бабусею дитини - матір`ю ОСОБА_2 вони вирішили, що дитина піде до школи за фактичним місцем проживання дитини, а він періодично навідував дитину та забирав її, завжди надавав кошти на її утримання. Відповідачка ОСОБА_2 у 2021 році виїхала за кордон, спілкування з ним та дитиною не підтримує, хоча і до виїзду вона майже не займалася дитиною. Навіть до виїзду за межі країни відповідачка лише інколи перераховувала незначні кошти на утримання дитини. Коли дитина пішла до 5 класу школи, у зв`язку зі збільшенням навчального та виховного навантаження він вирішив забрати дитину проживати до себе, на даний час дитина ходить до школи в м. Горішні Плавні Полтавської області.

Представник позивача - адвокат Чернушенко В.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві.

Позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області уповноваженого представника до суду не направили, надали в провадження суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 надали в провадження суду пояснення третьої особи, в яких при вирішенні спору покладалися на розсуд суду та просили провести розгляд справи за відсутності їх представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідачки, яка про причини неявки не повідомила, неподання відповідачкою відзиву на позов, згоду сторони позивача на ухвалення заочного рішення, суд постановив про розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом було встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

З акту обстеження житлово-побутових умов фактичного проживання членів сім`ї ОСОБА_4 від 22 лютого 2023 року вбачається, що комісія провела опитування та встановила, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з травня 2021 року(а.с.9).

Згідно копії акту від 28 березня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 з 01.01.2024 проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . За весь період їх проживання ОСОБА_2 дитину ОСОБА_3 не відвідувала (а.с.12).

Відповідно до довідки №01-45/425 від 18 грудня 2023 року ліцею «Лідер» Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, за інформацією вчителя початкової школи ОСОБА_6 та класного керівника ОСОБА_7 , батько ОСОБА_3 - ОСОБА_1 цікавиться та переймається успішністю ОСОБА_8 , також з`являється на батьківські збори. Вищезазначені педагоги жодного разу не бачили та не спілкувалися з мамою учениці (а.с.10).

З довідки №104 від 27.03.2024 року Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області вбачається, що за час навчання ОСОБА_3 її мати до школи не з`являлася, навчанням доньки не цікавилася, з учителями не спілкувалася, батьківські збори не відвідувала (а.с.11).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Горішні Плавні Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області» №150 від 02 квітня 2024 року, на всі профілактичні огляди, щеплення та з приводу хвороби дитини ОСОБА_3 на прийом до лікаря остання з`являється з батьком ОСОБА_1 (а.с.13).

З копії заочного рішення Кременчуцького районного суд Полтавської області від 27 березня 2024 року по справі №536/1135/23 вбачається, що за позовом виконавчого комітету Пришибської сільської ради як органу опіки та піклування позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнуто з відповідачки аліменти на утримання дитини та встановлено піклування над неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призначено її піклувальником ОСОБА_4 (а.с.14-18).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області №169 від 14 травня 2024 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с.45-46).

У відповідності до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-46814/18/24-Вих від 05.07.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виїхала за межі України 14 травня 2021 року, пункт пропуску Бачівськ. Інша інформація відсутня.

Відомості про повернення ОСОБА_2 до України матеріали справи не містять.

Також, в судовому засіданні було допитано свідків.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що позивач ОСОБА_1 є її сином. ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася онука ОСОБА_10 та до 2016 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали разом. Після припинення спільного проживання відповідачка забрала дитину та переїхала до своїх батьків. Відповідачка їздила на заробітки за межі України, останній раз вона бачила ОСОБА_2 на початку 2021 році у магазині, де вона працювала; з того часу вона відповідачку не бачила та їй невідомо, щоб вона опікувалася дитиною. З 2024 року онука проживає з батьком та нею у трикімнатній квартирі в м. Горішні Плавні, дитина навчається та перебуває на обліку в лікарні у м. Горішні Плавні. До 2024 року онука часто приїздила до неї, син опікувався дитиною, купляв доньці речі та продукти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона є старостою с. Кобелячок та с. Малики Кобилячківського старостинського округу Пришибської сільради. Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в с. Кобелячок Кременчуцького району в будинку батьків, там же зареєстровані її діти - ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , але з 2019 року ОСОБА_2 проживала окремо, спочатку в м. Горішні Плавні, а потім виїжджала за кордон працювати. Діти залишалися з її батьками, відвідували садочок та школу в с. Кобелячок. Коли ОСОБА_2 жила в с. Кобелячок, то вела спокійний спосіб життя, не зловживала алкоголем, конфліктів з нею у мешканців села не було, вона іноді гуляла з дітьми, проте більшу частину турботи дітьми брали на себе її батьки. З 2021 року, зі слів матері відповідачки, вона поїхала на заробітки за кордон, в селі вона ОСОБА_2 особисто не бачила з 2019 року. До цього часу ОСОБА_2 приїжджала на вихідні та одразу поверталася, в селі її майже не було, дитиною опікувалися бабуся та дідусь по лінії матері, вони забезпечували дитину всім необхідним. Їй відомо, що ОСОБА_2 не виходить на зв`язок з батьками та дітьми; односельці повідомляють, що вона розірвала усі контакти зі знайомими, які проживають в селі, видалилася з соціальних мереж десь в травні-червні 2021 року. Зі слів жителів села, ОСОБА_2 не телефонувала ні родичам, ні кумам, ні друзям; зі слів матері відповідачки, ОСОБА_2 дітям не телефонує, ними не опікується. Їй відомо зі слів матері відповідачки, що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_1. завжди відвідував дитину, забирав її, займався її дозвіллям, збирав дитину до навчального року, утримав, купував необхідні речі. Вважає, що батько забрав дитину проживати до себе, оскільки за місцем його проживання краще школа, також через те, що бабуся та дідусь поважного віку, внаслідок чого їм важко турбуватися про дитину.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 . Їй відомо, що з січня 2024 року ОСОБА_1 проживає в квартирі в м. Горішні Плавні з дитиною. Вона часто його бачить, коли він ходить на роботу, дівчинка ходить в школу, у вихідні вони з дитиною гуляють. До січня 2024 року вони також часто приїжджали до бабусі з дитиною. Матір дитини вона ніколи не бачила за місцем проживання дитини.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 171 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї; дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном, у судовому засіданні була вислухана думка малолітньої дитини ОСОБА_3 .

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 , в присутності представника служби у справах дітей та психолога ОСОБА_15 , пояснила суду, що спочатку вона проживала з бабусею та дідусем ОСОБА_16 в с. Кобелячок, а до тата приїжджала в гості в м. Горішні Плавні. В с. Кобелячок ще раніше вона проживала з матір`ю, а зараз мама за кордоном, куди поїхала приблизно роки три тому. Мама і раніше їздила на заробітки за кордон, але звідти лише один раз привезла цукерок, більше нічого не привозила. Її дуже образило те, що мама поїхала за кордон та нічого їй не сказала. З 7 років вона має власний мобільний телефон, в якому не змінює номер та останній раз мама їй дзвонила один раз на цей номер у додаток «Телеграм» приблизно два роки тому, з того часу більше не дзвонила та не писала, також мама не спілкується з її сестрою. Вона не хоче дзвонити або писати мамі, взагалі не хоче з нею спілкуватися, тато їй спілкуватися з матір`ю не забороняв. На даний час вона проживає в м. Горішні Плавні з батьком та іншою бабусею майже рік, вона пішла у 5 клас школи у цьому місті. Тато піклується про неї, разом з нею ходить до лікарні, купує їй речі.

Психолог ОСОБА_15 пояснила суду, що коли ОСОБА_3 поступила до школи, то швидко інтегрувалася в колектив та не мала проблем з адаптацією. Характеризує ОСОБА_3 як відповідальну, активну. Щодо обставин справи вважає, що дитина повністю розуміє ситуацію, дає вільні пояснення щодо обставин справи.

Конституцією України, ст. 51 визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст. 155 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

При розгляді справ подібної категорії, Верховний Суд неодноразово вказував, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, при перегляді судових рішень про задоволення позову про позбавлення батьківських прав по справі № 459/3411/18 Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачка фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батьківські обов`язки стосовно дитини на даний час виконує тільки її батько, мати проживає окремо, з донькою ніяких стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє батьківської уваги, турботи. Відповідачка не займається вихованням доньки, не цікавиться її життям, не має наміру бачитися з дитиною, не цікавиться її станом здоров`я та навчанням.

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав інформацію щодо перетину державного кордону України відповідачкою ОСОБА_2 , яка виїхала за межі України 14 травня 2021 року, відомості про повернення ОСОБА_2 до України матеріали справи не містять, що узгоджується з поясненнями позивача та свідків про те, що відповідачка із дитиною тривалий час не бачиться.

Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка ОСОБА_2 без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, без поважних причин залишила її без уваги та турботи, при цьому наявна відсутність будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідачки відносно доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її доньки, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та матір`ю зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідачки, позбавлення її батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідачки на повагу до її сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 виконує свої обов`язки щодо виховання дитини, або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини.

На підставі вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про наявність в діях відповідачки винної поведінки у формі бездіяльності, яка виражається в її байдужості до життя своєї доньки, відсутності проявів піклування та турботи на протязі кількох років, не бажання створювати для дитини гармонійні умови розвитку, ухилення від надання донці будь-якої матеріальної допомоги, що свідчить про її свідоме самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків.

Таке нехтування своїми обов`язками є наслідком небажання відповідачки займатись вихованням та розвитком дитини та свідчить про ігнорування її інтересів, які мають бути предметом основного піклування батьків.

За таких обставин, дослідивши повно, всебічно, об`єктивно вищевказані докази по справі, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини впродовж кількох років, є наслідком її винної поведінки та є підставою для позбавлення її батьківських прав, а тому позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з інтересів дитини.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідачки, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах.

Також, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити на вимогу позивача або з власної ініціативи.

Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідачки розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимогам закону.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Враховуючи вищенаведене, те, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідачка не звільнена від обов`язку щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1211,20 грн.

Також, суд вважає необхідним при ухваленні рішення стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 141, 150, 155, 164, 165, 166, 169, 180, 181, 182, 183, 191, 243 Сімейного кодексу України, ст.ст. 58, 60 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 05 квітня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Кременчуцьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 17.01.2025.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, , місцезнаходження: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Миру, буд.24.

Третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

СуддяА. С. Река