Провадження 2-о/193/7/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 січня 2025 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кравченко Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Ратушної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел.Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2024 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 при заінтересованих особах: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту родинних відносин,

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що внаслідок військової агресії Російської Федерації його рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зник безвісті під час виконання бойового завдання внаслідок мінометного обстрілу біля населеного пункту Цукурине Донецької області. Брат ОСОБА_2 має звання «старший солдат», старший стрілець-оператор механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , який зник безвісті 13.10.2024 року. Встановлення даного факту заявнику необхідно для того, щоб отримати статусу члена сім`ї задля отримання підстав для звернення до відповідних органів з метою організації пошуку брата, проведення ДНК експертизи, можливості забрати тіло у разі необхідності. Проте заявнику відмовлено в отриманні допомоги, оскільки під час перевірки документів були встановлені розбіжності у прізвищах заявника та його загиблого сина.

Ухвалою суду від 29.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Інші особи в судове засідання не з`явились, заявили клопотання про розгляд справи у їхню відсутність, прохали розглянути справу у відповідності до діючого законодавства..

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Софіївським РВ УМВС України в Дніпропетровській області заявик ОСОБА_1 (а.с.5-6)

Згідно сповіщення сім`ї № 2457 від 30 жовтня 2024 року брат старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 старший стрілець-оператор механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , зник безвісті 13.10.2024 року під час виконання бойового завдання внаслідок мінометного обстрілу біля населеного пункту Цукуріне, Донецької області (а.с.7)

Згідно витягу з ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження № 0000227 від 06.11.2024 за ч. 1 ст. 115 КК України щодо зниклого безвісті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8)

Згідно інформації Начальника Софіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 28.11.2024 року щодо факту родинних відносин: згідно актового запису про народження ОСОБА_3 , складеного 02 вересня 1968 року за № 27 виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області , прізвища дитини та батьків зазначені ОСОБА_4 . Згідно актового запису про народження ОСОБА_1 , складеного 06 жовтня 1969 року за № 23 виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області , прізвища дитини та батьків зазначені ОСОБА_4 . Згідно актового запису про народження ОСОБА_5 , складеного 01 липня 1971 року за № 24 виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Софїївського району Дніпропетровської області , прізвища дитини та батьків зазначені ОСОБА_4 . Відповідно, підтвердити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_6 - брати і сестра, у відділу немає юридичних підстав. (а.с.9)

Згідно копії свідоцтва про народження батьками рос. « ОСОБА_2 » , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рос. « ОСОБА_7 » та» ОСОБА_8 » серія НОМЕР_3 від 01.07.1971 року, виданого с. Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області. (а.с.10)

Згідно копії свідоцтва про народження батьками рос. « ОСОБА_9 » , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рос. « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 » серія НОМЕР_4 від 06.10.1969 року, виданого пос. Томаківки, Томаківського району Дніпропетровської області. (а.с.16)

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 14.10.1966 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 , 1940 року народження та ОСОБА_11 , 1940 року народження (а.с.13).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер рос. « ОСОБА_7 », актовий запис № 11. (а.с.14).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_11 , актовий запис № 416 (а.с.15).

Копія домогосподарчої книги колгоспника від 1979 року склад сімї: ОСОБА_7 , 1940 року народження ( голова), ОСОБА_8 , 1940 року народження (дружина), ОСОБА_12 , 1968 року народження (донька), ОСОБА_13 , 1971 року народження (син), ОСОБА_14 , 1969 року народження (син) (а.с.20) .

Згідно п.1 ч.І статті 315 Цивільного процесуального кодексу України ви можете звернутися до суду та встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: між вами, ОСОБА_1 і ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , який зник безвісти.

Згідно ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як вбачається з ч. 1ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У відповідності до п.7Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому отримати одноразову грошову допомогу після смерті загиблого сина - військовослужбовця.

Відповідно до статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

З матеріалів справи вбачається, що розбіжності у написанні прізвищ заявника ОСОБА_1 та його рідного брата, який є безвісті зниклим ОСОБА_2 виникли на етапі отримання заявником та його братом паспортів громадянина України.

Відповідно ч. 6ст. 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4ст. 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто, від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Вимоги до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, поданої у порядку окремого провадження, встановлені у ст. 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

З матеріалів справи вбачається, що метою звернення заявника із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення, є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для набуття права на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, передбачених ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1ст. 8 Конституції України).

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції») Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Не можуть розглядатись судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.

Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постановах від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі №370/2598/16-ц.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту родинних відносин між фізичними особами, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі досліджених документів, які є належними та допустимими доказами, судом встановлено, що ОСОБА_2 (зниклий безвісті) є рідним братом ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10,12,13,76,258,259,263-265,268,273,294,315,319,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту родинних відносин,- задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, що зниклий безвісті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області 50000;

Міністерство оборони України проспект Повітряних сил України, 6 м. Київ-168, 03168

Повний текст рішення складено 16 січня 2025 року.

Суддя Н.О.Кравченко