Справа № 461/7427/24
Провадження №6/461/6/25
УХВАЛА

іменем України

"16" січня 2025 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Панасюк А.В.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про розстрочку виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 12.11.2024 по справі №461/7427/24 -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою, у якій просить суд розстрочити виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 12.11.2024 у справі №461/7427/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором №С-403-0 від 08.08.2019 на загальну суму 166799,94 грн. та судовий збір в розмірі 3028 грн., на один рік, шляхом часткового погашення, починаючи з січня 2025 року по грудень 2025 року включно, в сумі 14152,33 грн. щомісячно.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду покликається на те, що ОСОБА_2 на даний час втратив роботу, не отримує жодних доходів, не має у власності нерухомого майна, відтак не може сплатити суму заборгованості одразу. Також, ОСОБА_1 повідомила, що на утриманні заявника перебуває двоє неповнолітніх дітей. Просить заяву задоволити.

16.01.2025 представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» Лубоцька Н.І. подала письмові заперечення щодо розстрочення виконання рішення суду, у яких повідомила, що у заяві ОСОБА_1 не зазначено підстав, які істотно могли б ускладнювати виконання рішення суду. Представник стверджує, що незадовільний майновий стан не є підставою для розстрочки виконання рішення суду, оскільки при укладенні кредитного договору на умовах, зазначених в ньому, ОСОБА_2 повинен був враховувати розмір своєї заробітної плати чи інших доходів та усвідомлювати, що на час дії кредитного договору він несе зобов`язання та зробити все можливе задля збереження місця праці. Просить відмовити у задоволенні заяви.

Представник заявника Скоробогатова Д.В, яка приймала участь у справі в режимі відеоконференції, заяву про розстрочення рішення суду підтримала, просила таку задоволити в повному обсязі.

Представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2024 у справі №461/7427/24позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Угодою №С-403-0 від 08.08.2019 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки в розмірі 166766 грн. 94 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Згідно із ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно із ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 26.12.2003 №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 №8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність відстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

За правилом ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.10, 81 ЦПК України саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Посилання заявника на складне матеріальне становище та відсутність права власності на нерухоме майно, враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Суд зазначає, що заявником не долучено до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неспроможності ним підшукати роботу та працевлаштуватись.

Тобто, заявником не надано суду належних доказів, виникнення виключних обставин у розумінні ст.435 ЦПК України, які б давали підстави для розстрочення виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають розстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках. Безпідставне розстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розстрочення виконання рішення суду, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.259, 260, 261, 352, 353, 432 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про розстрочку виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 12.11.2024 по справі №461/7427/24 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали суду виготовлено 16.01.2025.

Суддя Зубачик Н.Б.