Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2405/24
Провадження № 2/689/84/25
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2025 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької облас ті в складі:

головуючого судді - Соловйова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Цмикайло Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»

до ОСОБА_1 ,

третя особа ОСОБА_2 ,

про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

встановив:

ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулось із позовом до відповідача про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Позовна заява мотивована тим, що 04.09.2007 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком „Надра та ОСОБА_1 був укладений договір "Автопакет" №04/09/2007/840-К/856 та відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 17081,19 дол. США зі сплатою 14,49 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 03.09.2014 р.. З метою забезпечення зобов`язання було також укладено договір поруки з ОСОБА_2 по зобов`язанню ОСОБА_1 , у разі не виконання останнім своїх обов`язків по кредитному договору №04/09/2007/840-К/856 від 04.09.2007 р.. У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24.12.2012 р. по справі №2221/2373/12 позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено та з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість в сумі 16272,56 дол. США. Позивач 18.12.2020 р. набув право грошової вимоги до відповідачів. На момент відступлення права вимоги за вищевказаними договорами відповідачі не виконали в повному обсязі рішення суду про стягнення заборгованості. Просить стягнути 2352,61 дол. США в якості 3% річних за період з 01.05.2017 р. по 23.02.2022 р. (введення воєнного стану).

Сторони в судове засідання не з`явились. Представник ТОВ «Брайт Інвестмент», подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач ОСОБА_1 подав заяву в якій позов не визнав, просив розглянути справу без його участі. Долучив документи про часткове примусове виконання судового рішення.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.09.2007 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком „Надра та ОСОБА_1 був укладений договір "Автопакет" №04/09/2007/840-К/856 та відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 17081,19 дол. США зі сплатою 14,49 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 03.09.2014 р.. З метою забезпечення зобов`язання було також укладено договір поруки з ОСОБА_2 по зобов`язанню ОСОБА_1 , у разі не виконання останнім своїх обов`язків по кредитному договору №04/09/2007/840-К/856 від 04.09.2007 р..

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24.12.2012 року по справі №2221/2373/12 позовні вимоги задоволено та з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто заборгованість в сумі 16272,56 дол. США. Вказане рішення набрало законної сили 04.01.2013 р..

Згідно Договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та TОB «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги за кредитним договором та всіма іншими похідними договорами перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Згідно Договору №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 р. укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (Первинний кредитор) та ТзОВ «Брайт Інвестмент» (Новий кредитор) право вимоги за кредитним договором та всіма іншими похідними договорами перейшло до ТзОВ «Брайт Інвестмент», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 01.12.2022 р. по справі №2221/2373/12, провадження №22-ц/4820/1813/22, заяву ТзОВ «Брайт Інвестмент» було задоволено, та замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №43950038 з примусового виконання щодо виконання виконавчого листа №2221/2373/12, виданого на підставі рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 16272,56 дол. США, що еквівалентно 130066,58 грн..

Частиною 1 ст. 512 ЦК України, визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми.- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових: коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за - користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 (провадження № 4-10цс/18), від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 р. у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час: прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного суду та Верховного Суду, викладеними у постановах від 08.11.2019 р. у справі №127/15672/16-ц, від 10 та 27.04.2018 р. у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16.11.2018 р. у справі № 918/117/18, від 30.03.2019 р. у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України) Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVІD-19) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COV1D-I9, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 р. до 31.10.2020 р. на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено до 01.07.2023 р..

В той же час, з початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022 р. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022 р., який набув чинності 17.03.2022 року «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається (постанова Верховного Суду від 22.09.2022 у справі №920/724/21).

Оскільки, судове рішення про стягнення з боржника коштів не виконувалось тривалий час, враховуючи, що таке прострочення є триваючим, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника відповідача в судовому порядку сум 3% процентів річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання.

З огляду на викладене, оскільки трирічна позовна давність відраховується з дати нарахування інфляційних витрат та 3% річних, а саме з 01.05.2017 р., враховуючи зміни до ЦК України, які введені в дію на підставі Закону України №540-ІХ з 02.04.2020 р. та Закону України №2120-ІХ з 17.03.2022 р., позовна давність щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних починаючи з 02.04.2020 р. була продовжена та станом на дату подачі цього позову не пропущена.

Відповідно до розрахунку Городоцько-Ярмолинецького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області від 30.10.2024 р. №26325 станом на 29.10.2024 р. в солідарному порядку боржниками сплачено 3397,87 доларів США, залишок заборгованості в солідарному порядку становить 12874,69 доларів США.

Відповідно до розрахунку ТОВ «Брайт Інвестмент» 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року (дата розрахунку до введення Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану) становить 16272,56 дол. США, розмір нарахованих 3% річних на суму боргу становить 2352,61 дол. США.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Позивач в позовній заяві зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які він поніс і очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складає 25000,00 грн.. Докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу ним будуть подані у строки визначені ч.8 ст.141 ЦПК України. Станом на 17.01.2025 р., тобто на дату ухвалення рішення позивачем вказних доказів до суду не подано.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 1049-1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання 2352,61 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» 2422,40 грн. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловйов А.В.