13 січня 2025 рокуСправа № 495/7802/24
Номер провадження 2-др/495/1/25
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі:
головуючого судді Волкової Ю.Ф.,
з участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,
розглянувши заяву представника відповідача - адвоката Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 495/7802/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Паріс"" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
06.01.2025 представник відповідача - адвокат Гусакова О.Б. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 495/7802/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Паріс"" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з ТОВ "ФК "Паріс"" на користь відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 25 500 грн.
Заява про стягнення понесених витрат на правничу допомогу мотивована тим, що 18.10.2024 між адвокатом Гусаковою О.Б. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, таким чином під час розгляду зазначеної вище справи, у відповідача виник обов`язок понесення витрат на правничу допомогу.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2024 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Паріс» заборгованість у сумі 2780 грн 36 коп.; також вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору у сумі 344 грн 50 коп.

Згідно з доданим до заяви про ухвалення додаткового рішення договору про надання правничої допомоги від 18.10.2024, правова допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Гусаковою О.Б.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 було заявлено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і який очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у тому числі витрат на правничу допомогу у сумі 7000 грн.

Позивач у справі подав до суду заяву, в якій заперечує проти задоволення заяви, оскільки вважає таку вимогу представника відповідача необґрунтованою, не підтвердженою належними доказами та поданою з пропущенням процесуальних строків.

Представник відповідача адвокат Гусакова О.Б. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі; вимоги заяви підтримаа та просила задовольнити.

Додаткове рішення ухвалено за відсутності учасників справи на підставі частини четвертої статті 270 ЦПК України.

Як встановлено, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2024 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Паріс» заборгованість у сумі 2780 грн 36 коп.; також вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору у сумі 344 грн 50 коп.

В заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача навів попередній (орієнтований) розмір витрат на правничу допомогу, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, сума яких складає 25500 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача суду надав: договір про надання правової допомоги від 18.10.2024, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 18.10.2024.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК).

Частина перша статті 133 ЦПК передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК).

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи зазначаються у позові (пункт 9 частини третьої статті 175 ЦПК).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268 рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) викладено правовий висновок про те, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Представник відповідача в акті виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 18.10.2024 зазначає: вартість первинної консультації Клієнта щодо його порушених прав складає 1500 грн; вартість аналізу матеріалів справи та підготовка правової позиції складає 5000 грн; складання відзиву на позовну заяву, пошук та застосування норм права та судової практики, написання відзиву на позовну заяву складає 10 000 грн; вартість прийняття участі в судовому засіданні 18.12.2024 складає 2000 грн; гонорар успіху адвоката складає 5000 грн; складання та готування заяви про ухвалення додаткового рішення складає 2000 грн.

Щодо гонорару успіху адвоката (5000 грн).

Відповідно до пункту 4.2 договору про надання правової допомоги від 18.10.2024 сторони домовились, що у випадку прийняття судового рішення у справі на користь клієнта, останній сплачує адвокату гонорар успіху у розмірі 5 000 грн.

Як встановлено, Білгород-Дністровським міськрайонним суду Одеської області 18.12.2024 ухвалено рішення про часткове задоволення позову на користь ТОВ «ФК «Паріс».

Відтак, застосування у даному випадку пункту 4.2 договору про нарахування гонорару успіху є безпідставним.

Щодо витрат на складання та готування заяви про ухвалення додаткового рішення (2000 грн).

Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Тому заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (постанова КГС ВС від 02.02.2024 у справі №910/9714/22).

Отже, заявлені витрати на правничу допомогу у сумі 7 000 грн є необгрунтованими та непідтвердженими.

Щодо співмірності заявленої суми витрат на правничу допомогу (18 500 грн).

Суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є стягнення кредитної заборгованості і вказана категорія спорів є справами незначної складності із сталою судовою практикою. Обсяг поданих представником позивача процесуальних та інших документів правового характеру у цій справі складає відзив. Окрім того, обгрунтована заявлена сума витрат на правничу допомогу становить 18500 грн, що складає 94,67 % від заявленої суми позовних вимог. На переконання суду така сума є непропорційною та несправедливою.

Керуючись положеннями частини третьої статті 141 ЦПК України; керуючись принципом дійсності, необхідності, розумності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд знаходить необхідним зменшити суму правничої допомоги до 6 000 грн.

Щодо застосування правил пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК.

Як встановлено, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 18.12.2024 ухвалено рішення про часткове задоволення позову на користь ТОВ «ФК «Паріс» на суму 2 780 грн 36 коп.; у задоволенні позову на суму 16 762 грн 18 коп. відмовлено. Отже позовні вимоги задоволено на 14,22%, відмовлено у задоволено позову на 85,78%.

Відтак, застосовуючи правило розподілу судових витрат у разі часткового задоволення позову, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 5 146 грн 80 коп. (6 000 грн х 85,78% / 100%).

Решту судових витрат необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

заяву представника відповідача - адвоката Гусакової Оксани Борисівни задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Паріс"" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 146 грн 80 коп. (п`ять тисяч сто сорок шість грн 80 коп.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Копію додаткового рішення направити учасникам справи.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», , місцезнаходження: вулиця Велика Васильківська, 77А, місто Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . .

Суддя Ю.Ф. Волкова