Справа № 275/1071/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

при секретарі с/з Марієвській Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Брусилів Житомирської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Брусилівської селищної ради Житомирської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна. Зазначила, що є спадкоємицею померлого ОСОБА_3 першої черги, як і її брат ОСОБА_2 , який був зареєстрований разом з батьком на момент його смерті, а отже прийняв спадщину. Вказала, що на момент смерті батька вона проживала разом з ним без реєстрації та також прийняла спадщину. В серпні 2024 року вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області з тим, щоб їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак нотаріус відмовив їй у видачі такого свідоцтва у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Вказала, що факт спільного проживання її разом з ОСОБА_3 на момент його смерті підтверджується довідкою Попільнянської селищної ради Житомирської області. Враховуючи те, що вона являється спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законом строк прийняла спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на момент його смерті, через що має право на визнання за собою права власності на частку вказаного спадкового майна.

Просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 на день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.09.2024 року у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.12.2024 року підготовче провадження у вказаній справі було закрито та справу було призначено до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Штундюк О.А. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розгляд справи проводити в їх відсутність.

Представник відповідача Брусилівської селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справу в їх відсутність, у вирішенні позову ОСОБА_1 покладався на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошеннями про виклик до суду на офіційному сайті судової влади, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. (а.с. 8).

ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 5) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо зміни прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 через реєстрацію шлюбу (а.с. 6).

Відповідно до довідки № 358 від 10.08.2018 року, виданої виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирської області, згідно погосподарської книги Брусилівської сільської ради № 18 за 2011 -2015 роки, за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рахується житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (перейменована на Соборну згідно розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 20.05.2016 року № 140), за яким рахується земельна ділянка 0, 21 га (а.с. 11).

Згідно довідки № 3555 від 22.07.2024 року, виданої відділом ЦНАП Брусилівської селищної ради Житомирської області, померлий ОСОБА_3 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 61 від 30.09.2014 року, був зареєстрований по АДРЕСА_1 , та разом з ним був зареєстрований ОСОБА_2 , 1975 р.н. (а.с. 10).

Відповідно до довідки № 239 від 09.07.2024 року, виданої виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Житомирської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_2 . На момент смерті та протягом шести місяців після його смерті за вказаною адресою проживала його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області від 29.08.2024 р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті її батька ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 було пропущено строк прийняття спадщини (а.с. 15).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що інформація про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відсутня (а.с.14).

Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Як роз`яснив у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Враховуючи, що спірний будинок був побудований у 1976 році, коли законом не вимагалась державна реєстрація права власності для виникнення такого права, при цьому згідно даних погосподарської книги на 2011-2015 роки вказаний будинок з господарськими будівлями належав ОСОБА_3 , суд вважає, що будинок АДРЕСА_1 входить до складу спадщини померлого ОСОБА_3 .

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм закону та всіх встановлених обставин справи у суду наявні законні підстави встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_3 на день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

На підставі ст.ст. 331, 1218, 1268, 1296 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Брусилівської селищної ради Житомирської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день його смерті.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованою по АДРЕСА_3 ) в порядку спадкування за законом право власності на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення постановлено суддею у нарадчій кімнаті.

СУДДЯ О.С. Данилюк