Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 січня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Микита М.Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дудурич І.В. до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дудурич І.В. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зазначеною позовною заявою, яку мотивує тим, що 09.02.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір позики від 09.02.2022 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хваста М.М. та зареєстровано в реєстрі за № 179.

Згідно вказаного договору Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти в сумі 97 300, 00 грн., що за середнім курсом купівлі комерційних банків м. Ужгорода на день укладення договору складає 3 500,00 доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму грошових коштів, яка буде розраховуватись як еквівалент 3 500.00 доларів США на день повернення позики до 09.06.2022 року, на умовах визначених договором.

Грошові кошти, які є предметом цього договору, передані Позикодавцем та одержані Позичальником, проте, станом на дату звернення до суду із даним позовом Відповідач не повернув Позивачу вказану суму коштів. Таким чином, у зв`язку із невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань, виникли підстави для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до даних Національного банку України станом на 27.06.2024 року офіційний курс гривні до долара США становить 40,51 грн. за один долар США, що підтверджується Даними з сайту Національного банку України від 27.06.2024 року.

Враховуючи викладене, сума боргу, що підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, становить 3.500,00 доларів США, що на момент подання позову еквівалентна - 141 785,00 грн.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних, що становить 8740,17 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, однак його представник - адвокат Дудурич І.В. подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, входячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 09.02.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір позики від 09.02.2022 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хваста М.М. та зареєстровано в реєстрі за № 179.

Згідно вказаного договору ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 97 300, 00 грн., що за середнім курсом купівлі комерційних банків м. Ужгорода на день укладення договору складає 3 500,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_1 суму грошових коштів, яка буде розраховуватись як еквівалент 3 500.00 доларів США на день повернення позики до 09.06.2022 року, на умовах визначених договором.

Встановлено, що у строк встановлений у договорі позики, зокрема до 09.06.2022 року, ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконав, і на даний час, сума заборгованості по договору позики складає 3 500,00 доларів США.

Відповідно до даних Національного банку України станом на 27.06.2024 року (день звернення до суду з позовом) офіційний курс гривні до долара США становив - 40,51 грн. за один долар США, що підтверджується Даними з сайту Національного банку України від 27.06.2024 року.

Враховуючи викладене, сума боргу, що підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, становить 3.500,00 доларів США, що на момент подання позову еквівалентна - 141 785,00 грн.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначено у ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

Беручи до уваги наведені вище фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлена вимога щодо стягнення основної суми боргу ґрунтується на вимогах закону, а тому позовна заява в цій частині підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про стягнення 3% річних, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Нарахування трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Положення статей 3, 509, 625 ЦК України, передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Разом з тим, з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на даний час.

Вимоги позивача про застосування ст.625 ЦК України заявлені в тому числі за період, який стосується періоду дії в країні воєнного стану.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, згідно ст. 2 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми, не підлягають до стягнення з відповідача грошові кошти у якості 3% річних, нараховані позивачем за період з 24.02.2022 по 27.06.2024 р.р.

Розрахунок суми трьох процентів річних здійснений за формулою: СВ = РБ * КД / 360 * ВР / 100%, де СВ сума трьох відсотків річних, РБ розмір боргу, КД кількість днів за прострочений період, ВР відсоток річних (3%).

З огляду на наведене, розрахунок 3% річних слід розрахувати за кількістю днів прострочення зобов`язання (з 09.02.2022 року по 24.02.2022 року), а тому відповідно, сума 3% річних становить 134,63 грн.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню 141 919, 63 грн., з яких: 141 785, 00 грн. заборгованість за договором позики та 3 % річних, у розмірі 134, 63 грн. (за період з 09.02.2022 року по 24.02.2022 року).

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1204,20 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,89,141,258,263-265,273,279,354,355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 625, 1046 -1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 09.02.2022 року в розмірі 141 785, 00 грн. та 3 % річних у розмірі 134, 63 грн. (за період з 09.02.2022 року по 24.02.2022 року).

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) сплачений останнім судовий збір у розмірі 1204, 20 грн.

В решті вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Ужгородський міськрайонний суд.

Повний текст рішення суду складено 20.01.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк