Справа № 149/2922/24
Провадження №2/149/112/25
Номер рядка звіту 40
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
16.01.2025 м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Войнаревича М.Г.,
при секретарі Паламарчук Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ТзОВ ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
27.01.2023 року між ТОВ "ФК "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення прав вимоги № 20230127, у відповідно до умов якого ТОВ ФК "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "ФК"ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27.01.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 750,89 гривень, з яких: 20 130, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 192,18 грн - сума заборгованості за річними відсотками; 4 428, 71 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками.
Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики та судові витрати, позов просить задоволити в повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечує.
Ухвалою суду від 01.10.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. В позовній заяві представник позивача не заперечив щодо розгляду справи у його відсутність та заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином.
Представник відповідача надав суду відзив в якому зазначив, що за матеріалами справи ТОВ " Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" відступило своє право вимоги до Позивача відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 20230127 від 27.01.2023 року. Проте з представленим Позивачем суду Кредитним договором відповідача повністю не погоджується так як такий договір взагалі не укладався. Також так як представлений Кредитний договір нібито був укладений в електронній формі він мав бути підписаним електронний підписом одноразовим ідентифікатором, який представляє собою алфавітно-цифрову послідовність та надісланий іншій стороні договору. Проте відповідач повідомляє суд, що будь-яких реєстрацій в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції не здійснював, пропозицій щодо укладення Кредитного договору не приймав, коду алфавітно-цифрової послідовності для укладення Кредитного договору не отримував як і не додавав його до будь якого електронного повідомлення щодо укладення такого договору. А тому, без здійснення вказаний дій Відповідачем Кредитний договр не міг бути укладений.
Окрім того представник відповідача подав клопотання про витребування доказів в якому просив витребувати у ТзОВ ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", в оригіналі докази, які мають значення у справі, зокрема:
- реєстрацію ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі (чи то кабінеті клінта) ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ";
- ідентифікацію ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі (чи то кабінеті клінта) ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ";
Ухвалою суду від 06.12.2024 року у справі було задоволено клопотання представника відповідача адвоката Штепи Р.П. про витребування доказів. Строк надання доказів встановлено до 10.01.2025 року.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Довідка №8582113-SG від 30.01.2023 року, відповідно до якого право кредитодавця по даному договору передано іншій компанії (а.с. 10)
Розрахунок заборгованості відповідно до якого ОСОБА_1 має прострочену заборгованість в розмірі 25 750, 89 (а.с. 11)
Договір відступлення прав вимоги № 20230127 від 27.01.2023 року відповідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ "ФК" "Європейська агенція з повернення боргів" ( а.с. 12-16)
Суд встановив, що для переходу права вимоги за договором факторингу необхідною умовою є те, що б право вимоги існувало у первісного кредитора.
Право вимоги - це суб`єктивне право кредитора, яке становить елемент змісту зобов`язання та якому завжди кореспондує обов`язок боржника щодо виконання вимоги кредитора.
Позивач стверджує, що у нього виникло право вимоги за договорами факторингу, за якими таке право йому переуступили кредитори за кредитними договорами.
Особливості правовідносин, які виникають із кредитних договорів визначені Цивільним кодексом України.
Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Слід звернути увагу, що і відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Враховуючи норми вказаних статей, потрібно констатувати, що договір позики як і кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Кредитний договір є реальним договором за моментом укладення, тобто є дійсними лише після вчинення на основі досягнутої згоди певної дії з передачі предмета договору (кредитних коштів).
Позивач, який відповідно до Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний подати для вирішення судом спору усі наявні у нього докази разом із позовною заявою надав до суду кредитні договори, які сторона Відповідача вважає неналежними доказами, договори переуступки права вимоги, реєстри боржників, акти приймання передачі реєстрів боржників, розрахунки заборгованості.
Вказані докази доводять перехід прав від первісних кредиторів до Позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги у кредиторів.
Відповідач стверджує, що кредитні кошти у представленому Позивачем за кредитними договорами розмірі він не отримував, а надані позивачем у підтвердження його вимог копії договорів є сумнівними, неналежними та недостовірними доказами. Також в свою чергу представник відповідача просив витребувати в оригіналі докази, які мають значення для справи. Судом було задоволено дане клопотання, проте станом на 16.01.2025 таких доказів до суду не надходило.
Представлений суду розрахунок заборгованості не підтверджує факту отримання коштів Відповідачем.
Разом із тим, потрібно зауважити, що відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 ЦПК України повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України передбачається, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Так, згідно із ст. 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Оригіналом будь-якого електронного документа, вважається електронний примірник такого документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису. Роздрукований електронний примірник такого документа в паперовому вигляді не вважається оригіналом.
Відповідач у відзиві стверджує, що він договорів у електронній формі із вказаними вище кредиторами не укладав, а копії наданих у справу кредитних договорів йому невідомі та не містять його підпису.
Оригіналу договору матеріали справи не містять, а дані про направлення саме Відповідачеві одноразового ідентифікатора не підтверджуються.
У Відповідача є обґрунтований сумнів у відповідності поданих копій оригіналу.
Відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Інші доводи і докази Позивача на, які він посилається, не є належними та достатніми для задоволення позовних вимог, оскільки є не належними та недостатніми.
По своїй суті реєстри прав вимог, договори факторингу, акти-приймання передачі реєстру боржників не підтверджують виникнення у Позивача права вимоги на грошові кошти у Відповідача.
Розрахунок суми заборгованості як і реєстр права вимоги не є документами, які підтверджують факти передачі кредитних коштів і не можуть бути доказами у справі на підтвердження доводів Позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань Відповідача перед ним чи третіми особами.
Наведене вище свідчить про відсутність належних та допустимих доказів виконання первісними кредиторами умов кредитних договорів в частині укладення договорів кредиту.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Тому, у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити повністю за безпідставністю.
В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. З цього слідує, що позивачеві не відшкодовується затрачені ним кошти по сплаті судового збору, оскільки в задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (35625014 код ЄДРПОУ, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Суддя Войнаревич М. Г.