Справа № 473/2271/23
РІШЕННЯ

іменем України

"17" січня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю: секретарів судового засідання Матвійця Ю.П., Ціліциної О.В., Москаленко С.Л., представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Шишлова О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки: ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «АРКС» про стягнення страхового відшкодування, у якому (з урахуванням подальшого уточнення) вказувала, що 08 листопада 2021 року вона уклала з відповідачем Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №сс121584Га1м, згідно якого ПрАТ «СК «АРКС» застрахувало майнові інтереси позивачки, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним останній транспортним засобом «Volkswagen Touareg», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зі строком дії договору з 21 листопада 2021 року до 20 листопада 2022 року.

Сторони договору визначили у ньому ряд страхових випадків, при настанні яких страховик зобов`язаний сплатити страхове відшкодування з метою покриття збитків страхувальниці. Максимально можливий розмір страхової виплати (страхової суми) сторони узгодили в 1 195 000 грн. До таких випадків віднесено й дорожньо-транспортну пригоду за участю застрахованого автомобіля.

За умовами договору, при настанні страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), відповідач зобов`язався відшкодувати збитки, завдані внаслідок такої пригоди, в тому числі витрати на ремонт забезпеченого транспортного засобу.

14 серпня 2022 року близько 21 години на автодорозі Т-1511 «Братське-Вознесенськ», на території Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з насипом із щебеню та піску, внаслідок чого втратив керування та здійснив виїзд за межі проїзної частини автошляху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Після настання страхового випадку ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування та надала усі необхідні для здійснення виплати документи, на підставі чого страховик склав розрахунок страхового відшкодування у розмірі 707 084,93 грн, однак страхове відшкодування страхувальниці не сплатив.

Оскільки ПрАТ «СК «АРКС» порушило її права, як споживачки страхових послуг, не виконавши зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування, а в подальшому взагалі відмовилося від здійснення такої виплати, а тому ОСОБА_2 просила в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь 707 084,93 грн страхового відшкодування, а також понесені нею судові витрати.

16 травня 2023 року суд своєю ухвалою відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

09 червня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, а 11 липня 2023 року - відзив на уточнену позовну заяву, у яких останній просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що:

- позивачка у своєму позові належним чином не обґрунтувала наявність та обставини порушення її прав, як споживачки страхових послуг;

- Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на відносини, пов`язані з виконанням договору страхування, а тому посилання в уточненому позові на вимоги вказаного закону є безпідставним;

- ОСОБА_2 порушила умови договору страхування, оскільки допустила до керування забезпеченим транспортним засобом ОСОБА_3 (на якого на момент керування автомобілем поширювалися умови договору страхування), який на момент керування автомобілем та скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за версією поліції, перебував у стані алкогольного сп`яніння, а після скоєння дорожньо-транспортної пригоди не виконав передбачений законом обов`язок пройти медичний огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому законом, зокрема не виконав заборону на вживання алкоголю до проведення відносно нього медичного огляду. Крім цього, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, позивачка та ОСОБА_3 в порушення умов договору страхування відмовилися надавати страховику дозвіл (окрему довіреність) на отримання інформації та документів, необхідних для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди та наявності підстав для виплати страхового відшкодування, а також надали страховику документи, що містять недостовірні дані. Вказані обставини були узгоджені сторонами договору страхування, як окремі та самостійні підстави для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, а тому дії відповідача щодо такої відмови повністю відповідають умовам договору.

12 вересня 2023 року суд своєю ухвалою залучив до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки ОСОБА_3

16 лютого 2024 року суд, здійснивши необхідні процесуальні дії та завершивши підготовку справи до судового розгляду, своєю ухвалою закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду.

В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивачки ОСОБА_2 , її представник ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в уточненому позові. Також звертав увагу суду на безпідставність доводів відзиву про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування у зв?язку з тим, що ОСОБА_3 не виконав та порушив умови договору страхування, вказуючи на те, що останній не був стороною вказаного правочину та не зазначений в ньому в якості зобов?язаної особи, а тому умови договору страхування на нього не поширювалися.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, у якій ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечував.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки та третьої особи без самостійних вимог, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

1) В частині застосування до правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року (чинного на час укладення сторонами договору страхування) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування) (ст. 4 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року, ст. 979 ЦК України (в редакції на час укладення договору) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг. Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» оскільки Закон (про захист прав споживачів) не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Тому до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають як при укладенні, так і при виконанні договору страхування. Страхувальник є споживачем фінансових послуг, а страховик їх виконавцем.

Відповідний правовий висновок неодноразово був викладений у постановах Верховного Суду в подібних справах тій, що розглядається, зокрема від 28 листопада 2018 року у справі № 591/2192/18, від 06 квітня 2020 року у справі № 643/8146/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 545/2810/18, від 16 червня 2021 року у справі №607/2225/20 та інших.

Позивачка обґрунтовує підстави свого уточненого позову в тому числі тим, що своїми діями відповідач порушив норми Закону України «Про захист прав споживачів» та її, як споживачки, право на вчасне та повне отримання страхового відшкодування.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони перебувають в зобов`язальних правовідносинах на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси позивачки, як страхувальниці, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним їй на праві власності транспортним засобом (який був об`єктом страхування).

З аналізу укладеного між сторонами договору вбачається, що він спрямований на задоволення особистих потреб позивачки, як застрахованої особи.

А тому відносини між сторонами регулюються, в тому числі, й нормами Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема в частині передбаченої цим законом можливості позивачки звернутися до суду з відповідним позовом за місцем свого проживання.

1)В частині вирішення вимог позивачки по суті:

Суд встановив, що 08 листопада 2021 року ОСОБА_2 уклала з відповідачем Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №сс121584Га1м, згідно якого ПрАТ «СК «АРКС» застрахувало майнові інтереси позивачки, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним останній транспортним засобом «Volkswagen Touareg», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зі строком дії договору з 21 листопада 2021 року до 20 листопада 2022 року (п.п. 1-5, 7, 18 договору).

Сторони договору визначили у ньому ряд страхових випадків, при настанні яких страховик зобов`язаний сплатити страхове відшкодування з метою покриття збитків страхувальниці. Максимально можливий розмір страхової виплати (страхової суми) сторони узгодили в 1 195 000 грн. До таких випадків віднесено й дорожньо-транспортну пригоду за участю застрахованого автомобіля (п. 9, 11 договору).

За умовами договору, при настанні страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), відповідач зобов`язався вжити необхідних заходів для вчасного оформлення документів для виплати страхового відшкодування, зокрема скласти страховий акт, а також відшкодувати прямі збитки, завдані внаслідок такої пригоди, в тому числі витрати на ремонт забезпеченого транспортного засобу (сплатити страхове відшкодування) протягом 10 робочих днів з дня складання страхового акту, а при відмові у виплаті страхового відшкодування протягом 5 робочих днів з дня складання страхового акту письмово повідомити страхувальника про причини відмови (п.п. 24.1, 24.2.2, 25.1.2-25.1.4, 28.1-28.3, 28.12, 28.13, 28.16, 28.29 договору).

14 серпня 2022 року близько 20:50 години на автодорозі Т-1511 «Братське-Вознесенськ», на території Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_3 , керуючи з дозволу позивачки транспортним засобом «Volkswagen Touareg», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з насипом із щебеню та піску, внаслідок чого втратив керування та здійснив виїзд за межі проїзної частини автошляху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

16 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про страхову подію та виплату страхового відшкодування.

На підставі наданих позивачкою документів страховик склав попередній розрахунок страхового відшкодування у розмірі 707 084,93 грн.

23 вересня 2022 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до ОСОБА_3 із запитом про надання додаткових документів, необхідних для з`ясування причин та обставин страхової події, а саме завіреної копії акту огляду водія на стан його сп`яніння.

На виконання вказаного запиту 29 вересня 2022 року ОСОБА_2 надіслала на адресу ПрАТ «СК «АРКС» документи щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі копію результату токсикологічного дослідження від 29 серпня 2022 року №1407, згідно якого на дату відібрання біологічного матеріалу (14 серпня 2022 року, 22 год. 30 хв.) в крові ОСОБА_3 етанолу з перевищенням дозволеної для водіїв концентрації не виявлено.

З метою перевірки дійсності вказаного документа 06 жовтня 2022 року та 26 жовтня 2022 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради із запитами щодо відповідності наданої страхувальницею копії результату токсикологічного дослідження водія забезпеченого транспортного засобу оригіналу цього документа.

На вказані звернення 26 жовтня 2022 року та 01 листопада 2022 року КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради надало страховику відповідь про невідповідність наданої страхувальницею копії результату токсикологічного дослідження водія забезпеченого транспортного засобу оригіналу цього документа, оскільки в оригіналі вказаного документа міститься запис про те, що на дату відібрання біологічного матеріалу (14 серпня 2022 року, 22 год. 30 хв.) в крові ОСОБА_3 виявлено етанол в концентрації 2,13 проміле.

30 листопада 2022 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до ОСОБА_3 із запитом про надання додаткових документів, необхідних для з`ясування причин та обставин страхової події, в тому числі копій документів з матеріалів кримінального провадження, порушеного за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а також нотаріально засвідченої згоди на отримання страховиком інформації та документів щодо особи ОСОБА_3 (в тому числі тих, що містять конфіденційну інформацію) та забезпеченого транспортного засобу.

07 грудня 2022 року ОСОБА_3 повідомив страховика про неможливість виконання запиту: в частині надання копій документів з матеріалів кримінального провадження у зв`язку з передачею слідчим вказаних матеріалів до прокуратури для проведення перевірки; в частині надання нотаріально засвідченої згоди на отримання страховиком інформації та документів щодо особи ОСОБА_3 та забезпеченого транспортного засобу у зв`язку з відмовою нотаріуса від посвідчення такого договору з тією мотивацією, що останній не є стороною договору майнового страхування, а також обмеженим характером роботи нотаріусів у зв?язку з веденням на території Миколаївської області бойових дій.

16 січня 2023 року ПрАТ «СК «АРКС» повторно звернулося до ОСОБА_3 із запитом про надання нотаріально засвідченої згоди на отримання страховиком інформації та документів щодо особи ОСОБА_3 (в тому числі тих, що містять конфіденційну інформацію) та забезпеченого транспортного засобу, а також повідомило про наслідки ухилення від надання такої згоди.

24 січня 2023 року ОСОБА_3 надіслав на адресу ПрАТ «СК «АРКС» письмову відмову від виконання вимог страховика у зв`язку з наданням ОСОБА_2 страховику усіх необхідних для виплати страхового відшкодування документів, а також тим, що ОСОБА_3 не є стороною майнового страхування, а тому не нього не поширюються передбачені вказаним правочином обов`язки та відповідальність.

28 лютого 2023 року ПрАТ «СК «АРКС» втретє звернулося до ОСОБА_3 із запитом про надання нотаріально засвідченої згоди на отримання страховиком інформації та документів щодо особи ОСОБА_3 (в тому числі тих, що містять конфіденційну інформацію) та забезпеченого транспортного засобу, а також повідомило про наслідки ухилення від надання такої згоди.

15 березня 2023 року ПрАТ «СК «АРКС» знову звернулося до ОСОБА_3 , а також ОСОБА_2 із запитом про надання нотаріально засвідченої згоди на отримання страховиком інформації та документів щодо особи ОСОБА_3 (в тому числі тих, що містять конфіденційну інформацію) та забезпеченого транспортного засобу, а також повідомило про наслідки ухилення від надання такої згоди.

06 червня 2023 року ПрАТ «СК «АРКС» повідомило ОСОБА_2 про відсутність підстав для визнання події дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та виплати страхового відшкодування. Підставою для такої відмови зазначено порушення ОСОБА_3 умов договору страхування, зокрема: порушення умов договору страхування щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; порушення водієм застрахованого автомобіля вимоги щодо невживання після дорожньо-транспортної пригоди та до проведення медичного огляду алкогольних напоїв; ненадання на запит страховика документів, необхідних для з`ясування причин та обставин страхової події.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року (чинного на час укладення договору страхування та виникнення між сторонами страхових правовідносин) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України в редакції на час виникнення правовідносин між сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року (далі - Закон) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору

Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (ч. 1 ст. 980 ЦК України, ст. 4 Закону).

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Одним з видів добровільного страхування, зокрема, є страхування наземного транспорту (крім залізничного) (ч. 1, п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону).

Страховик зобов`язаний: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк; відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування; не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом; надавати відповідним підрозділам Національної поліції інформацію про укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страховика (ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону).

Страхувальник зобов`язаний: своєчасно вносити страхові платежі; при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику; при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору; вживати заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку; повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страхувальника (ст. 989 ЦК України, ст. 21 Закону).

Відповідно до ст. 990 ЦК України, ст. 25 Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

У разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Підприємства, установи та організації зобов`язані надсилати відповіді страховикам та Моторному (транспортному) страховому бюро на запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, у тому числі й дані, що є комерційною таємницею. При цьому страховик та Моторне (транспортне) страхове бюро несуть відповідальність за їх розголошення в будь-якій формі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Згідно ст. 991 ЦК України, ч.ч. 1-4 ст. 26 Закону підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 25.2.2, 25.2.7, 25.2.17 Договору страхування від 08 листопада 2021 року №сс121584Га1м страхувальник зобов`язаний: виконувати усі умови договору та правил страхування; ознайомити осіб, допущених до керування застрахованим транспортним засобом, у встановленому законом порядку та осіб, які мають право надати заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, та на виплату страхового відшкодування, з умовами договору та правил; на вимогу страховика видати нотаріально посвідчену довіреність на представництво інтересів страхувальника в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, в тому числі з правом отримання інформації з обмеженим доступом, конфіденційної, комерційної інформації та/або документів, що стосуються заявленої події, застрахованого транспортного засобу, необхідних страховику для врегулювання заявленої події.

Згідно п.п. 25.3.1, 25.3.3, 25.3.4, 25.3.15 договору страхування страховик має право: перевіряти достовірність повідомленої страхувальником інформації та наданих документів, а також виконання страхувальником умов договору та правил; робити запити про відомості щодо заявленої події, застрахованого транспортного засобу, щодо страхувальника/вигодонабувача/особи, допущеної до керування, попередніх власників транспортного засобу, документів та інформації щодо реєстрації/перереєстрації транспортного засобу, належного виконання страхувальником/вигодонабувачем/особою, допущеною до керування умов договору та правил, до органів державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, в тому числі до тих, що володіють інформацією про обставини заявленої події, інформацією, що стосується застрахованого транспортного засобу, страхувальника/вигодонабувача/особи, допущеної до керування застрахованим транспортним засобом, попередніх власників транспортного засобу, документів та інформації щодо реєстрації/перереєстрації транспортного засобу, а також самостійно з`ясовувати причини та обставини заявленої події; визнати подію нестраховим випадком та/або відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі умов договору або вимог закону; вимагати від страхувальника (вигодонабувача) у визначений страховиком термін документи, фото- та відеоматеріали, аудіозаписи, інші дані та інформацію, які стосуються заявленої події, транспортного засобу, страхувальника, вигодонабувача, особи, допущеної до керування застрахованим транспортним засобом і є необхідними для з`ясування обставин і наслідків події та/або для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п.п. 26.1.5, 26.1.6, 26.1.10 договору у разі настання страхового випадку страхувальник зобов`язаний: при дорожньо-транспортній пригоді діяти відповідно до п.п. 2.10, 2.11 ПДР України; при дорожньо-транспортній пригоді пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції або іншої уповноваженої особи в порядку, передбаченому чинним законодавством України; надати страховику можливість провести розслідування обставин страхової події, надати йому докладну та достовірну інформацію (в тому числі таку, що є комерційною таємницею), що стосується цього питання.

Обов`язки страхувальника, визначені в п.п. 25.2, 26.1 договору, в однаковій мірі розповсюджуються на осіб, що вказані в розділі 8 договору, як особи, допущені до керування застрахованим транспортним засобом. Порушення цими особами вказаних вимог тягне за собою ті ж наслідки, що і невиконання їх страхувальником (п. 26.2 договору).

Відповідно до п.п. 29.5.3, 29.5.4, 29.5.6, 29.5.7, 29.5.18 договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо: страхувальник надав страховику неправдиву інформацію, в тому числі про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку та/або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності, в тому числі, але не виключно, по фактах, що стосуються страхового випадку і його обставин; страхувальник не дотримав строків надання заяви про подію та на виплату згідно п. 26.1.3 договору та/або письмової заяви про подію та на виплату згідно п. 27.1.1.5 договору без поважних причин або створював страховикові перешкоди у визначенні обставин страхового випадку та розміру збитків та/або визначенні наявності або відсутності підстав для визнання страховою/нестраховою та прийняття рішення за подією (своєчасно не надав пошкоджений транспортний засіб для огляду, не повідомив дійсні обставини страхового випадку, своєчасно не надав документи та/або інформацію на запит страховика, не прибув до страховика для надання пояснень, не надав пояснень, не надав довіреність згідно з умовами цього договору та інше); страхувальник (його представник) не виконав обов`язків, передбачених умовами договору, в тому числі не виконав вимоги страховика щодо надання усіх необхідних документів та/або інформації стосовно заявленої події; страхувальник надав документи, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, які містять неправдиву інформацію, в тому числі щодо часу, причин обставин страхового випадку та розміру збитку тощо; страхувальник (водій застрахованого транспортного засобу) не виконав обов`язок пройти медичний огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

З матеріалів справи, зокрема постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 листопада 2022 року у справі №473/3078/22, копії довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров?я» Миколаївської обласної ради від 01 листопада 2022 року за вих. №01-869, копії Результату токсикологічного дослідження від 29 серпня 2022 року №1407, відповіді КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради від 13 січня 2025 року за вих. №51/01-06 (т. 1, а.с. 23-24, 75, 193, т. 3, а.с. 205) вбачається, що ОСОБА_3 , як особа, допущена до керування автомобілем «Volkswagen Touareg», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (на якого поширювалася дія договору страхування), після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за його участю, як водія застрахованого транспортного засобу, не виконав передбачений п. 2.10-є ПДР України та умовами договору обов`язок до проведення медичного огляду на стан сп`яніння не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, внаслідок чого за наслідками відібрання у ОСОБА_5 біологічного матеріалу для з`ясування, чи перебував останній на час або безпосередньо після керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в його крові виявлено етанол в концентрації 2,13 проміле.

Також в судовому засіданні підтверджено, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивачка та ОСОБА_3 в порушення умов договору страхування:

- відмовилися надавати страховику за його запитом дозвіл (окрему довіреність) на отримання інформації та документів, необхідних для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди та наявності підстав для виплати страхового відшкодування (т. 1, а.с. 76-77, 78, 84-85, 87, 88-89, 89-90). При цьому, страховик був позбавлений самостійно отримати вказані інформацію та документи (медичного характеру відносно особи ОСОБА_3 ) у зв?язку з відмовою володільців інформації та документів у їх наданні (т. 1, а.с. 99-100, 101, 102-103, 104);

- позивачка, як безпосередня сторона договору страхування, надала страховику підроблений документ (в копії) з неправдивою інформацією про обставини дорожньо-транспортної пригоди, а саме копію результату Токсикологічного дослідження від 29 серпня 2022 року №1407, згідно якого на дату відібрання біологічного матеріалу (після настання дорожньо-транспортної пригоди) в крові ОСОБА_3 етанолу з перевищенням дозволеної для водіїв концентрації не виявлено, у той час, як згідно належного оригіналу цього документа в крові ОСОБА_3 виявлено етанол в концентрації 2,13 проміле (т. 1, а.с. 72, 75, 193).

Вказані обставини узгоджені сторонами договору страхування, як окремі та самостійні підстави для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування.

В іншій частині доводи відзиву не знайшли свого належного підтвердження матеріалами справи. Зокрема, спростовуються постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 листопада 2022 року у справі №473/3078/22 твердження представника відповідача про перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Встановлені у вказаній постанові обставини згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доказуванню.

У своїй постанові від 01 березня 2023 року у подібній справі №592/13856/21 Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 554/5323/14, від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц та Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19.

Також у вищезазначеній постанові Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановлені ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» та ч. 2 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Отже, страховик та страхувальник, як сторони договору страхування, за взаємною згодою можуть самостійно визначати предмет договору страхування, права та обов`язки сторін, підстави для виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування тощо.

У вказаній постанові Верховний Суд також погодився з висновком суду першої інстанції про те, що невиконання страхувальником та допущеною ним до керування застрахованим транспортним засобом особою обов`язків щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку/події, що може бути визнана страховим випадком, повідомлення про настання події компетентних органів, страховика або його представника, представників відповідних компетентних органів для фіксації факту настання події, обов`язку діяти при ДТП відповідно до пунктів 2.10, 2.11 ПДР, обов`язку надати страховику можливість провести розслідування обставин події, надати йому докладну та достовірну інформацію про подію, в тому числі таку, що є комерційною таємницею (за умови, що такі обов`язки страхувальника/допущеної до керування застрахованим транспортним засобом особою визначені в договорі страхування) є підставою для відмови від здійснення страхової виплати, що узгоджується з положеннями ст. 991 ЦК України, ст 26 Закону України «Про страхування» і не суперечать умовам договору страхування.

Також Суд вказав на помилковість висновку апеляційного суду у вказаній справі про те, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

При цьому зазначив, що сторони правомірно та без порушень імперативних положень актів цивільного законодавства самостійно врегулювали свої відносини на власний розсуд, створивши обов`язкове для обох сторін правило поведінки у спірних правовідносинах, укладений між сторонами договір страхування не містить положень про те, що відмова у виплаті страхового відшкодування можлива лише в тому разі, якщо таке порушення страхувальником положень договору перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком.

Дійсність договору страхування сторонами не оспорювалась.

Оскільки судами встановлено, що страхувальник та допущена ним до керування застрахованим транспортним засобом особа не виконали вимоги укладеного між сторонами договору добровільного страхування, тому дії страховика щодо відмови від здійснення страхової виплати (на підставі відповідних положень договору страхування, що встановлюють підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування) узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування» та є правильними.

За встановленого, оскільки сторони не оспорювали дійсність договору страхування, а позивачка, як страхувальниця, так і ОСОБА_3 , як особа, допущена до керування застрахованим транспортним засобом, не виконали умови договору страхування (в тому числі обов`язки страхувальника), такі дії сторонами договору страхування узгоджені в правочині, як підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, а тому відмова страховика у проведенні виплати є обґрунтованою, такою що ґрунтується на договорі та узгоджуються з положеннями ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування».

Тому, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «АРКС» про стягнення страхового відшкодування слід відмовити.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки: ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 січня 2025 року.

Суддя: О.В. Вуїв