провадження №2/932/277/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Кравченко Г.В.,

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

24 січня 2024 року суд своєю ухвалою відкрив провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2024 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Цитульському В.І. здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату суду від 03 червня 2024 року №166.

Ухвалою судді від 22 липня 2024 року прийнято справу до свого провадження, залучено до участі у справі третю особу ДМР.

Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Стислий виклад позовних вимог.

Позивач є племінницею померлого ОСОБА_4 , який проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , яка теж померла. Померлим на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Таким чином для оформлення спадщини після померлої ОСОБА_5 позивачу необхідно встановити факт проживання їх як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Відповідач позовні вимоги визнала, просила розглянути справу без її участі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник третьої особи ДМР у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином.

У судовому засіданні були допитані свідки.

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №5-2689 від 1997 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно тимчасової посвідки на проживання серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 03.07.1998 р.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судовому засіданні своїми свідченнями підтвердили обставини викладені у позові та зазначили, що вони є сусідами померлих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які у середині 90-х років переїхали до батьків в квартиру за адресою АДРЕСА_2 та проживали в ній весь час аж до смерті однією сім`єю, вели спільне господарство, спільних бюджет. Власних дітей вони не мали, проте дуже любили племінницю ОСОБА_10 - ОСОБА_12 , як рідну дитину.

Під час судового засідання оглянуті фотокартки сімейних зустрічей та святкувань.

Норми права застосовані судом.

Правилами ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Верховний Суд у постанові від 08.12.2021 року, с. № 531/295/19, дійшов висновку, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Згідно з положеннями абз. 1 ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

У пункті 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 Європейська Конвенція з прав людини) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

При цьому, положення статті 74 СК України дають підстави дійти висновку, що вони поширюються на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь - якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного поживання однією сім`єю; спільний побут, взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), а для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11.

Висновки суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійсно постійно проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу більше п`яти років по день смерті, за адресою: АДРЕСА_2 .

А отже факт їх сумісного проживання, який позивач просить встановити, є доведеним поясненнями свідків, сімейними фотознімками та іншими письмовими доказами.

З огляду на викладене вище, суд вважає вимогу позивача про встановлення юридичного факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовільнити повністю.

Встановити факт сумісного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 16.01.2025.

Суддя: В.І. Цитульський