Справа № 2-179/10
Провадження № 4-с/0186/1/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м.Шахтарське

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Петропавлівський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області зі скаргою, заінтересовані особи Петропавлівський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що він отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер: :03:001:1020 та 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_2 .

Після оформлення спадкових прав, вищезазначене майно потрапило під арешт відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, зазначені відомості щодо арешту майна заявника, в тому числі: реєстраційний номер обтяження: 10063727, зареєстровано: 22.07.2010 року 15:24:28 за №10063727 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №20403445 від 22.07.2010 року, відділ державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції, код: 34357186.

Виконавче провадження №20403445 було відкрито 21.07.2010 року на виконання виконавчого листа Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16.02.2010 року №2-179.

24.06.2011 року виконавчий документ було повернуто стягувачу і більше до примусового стягнення не пред`являвся.

28.10.2024 року він звернувся до виконавчої служби з заявою щодо зняття (скасування) арешту у виконавчому провадженні №20403445 та виключення відомостей з Державного реєстру речових прав щодо арешту майна.

06.11.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у знятті арешту, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду для вирішення вказаного питання.

Також зазначає, що згідно з інформацією з єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року справа №2-179/10 провадження №6/0186/36/19, у виконавчих листах №2-179/10, виданих Першотравенським міським судом Дніпропетровської області було змінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (), питання поновлення строків пред`явлення виконавчого документу до виконання не розглядалося.

На сайті Судова влада України відсутня інформація щодо провадження в якому відбулася заміна стягувача Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на правонаступника Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року справа №2-179/10 провадження № 6/0186/93/24 у виконавчих листах №2-179/10, виданих Першотравенським міським судом Дніпропетровської області було змінено стягувача на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (), про що йому стало відомо з єдиного реєстру судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати незаконною бездіяльність начальника Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Дмитренко В. у відмові зняти арешт на все нерухоме майно, який було накладено в межах виконавчого провадження №20403445, та зобов`язати зняти арешт накладений на все нерухоме майно в межах виконавчого провадження №20403445, яке належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Представник заінтересованої особи Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надала відзив на скаргу, в якому прохала суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що вважає скаргу безпідставною та не обґрунтованою, так як дії, щодо арешту майна боржника були вжиті з дотриманням норм чинного законодавства, а боржник до заяв про зняття арешту з майна не надав доказів наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 40 та ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з майна.

На виконанні у ВДВС Першотравенського МУЮ перебувало виконавче провадження №20403445 з примусового виконання виконавчого листа №2-179/10 виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 22.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк», заборгованості по кредитному договору у сумі 163512,84 грн., та в рахунок повернення судових витрат у справі 1755,12 грн., за виконавчим листом від 16.02.2010 року справа №2-179 виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області.

Під час виконання даного виконавчого документа державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, реєстраційний номер обтяження: 10063727, зареєстровано: 22.07.2010 року 15:24:28 за №10063727 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП № 20403445.

Виконавче провадження № 20403445 було завершене 24.06.2011 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) про що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При завершенні виконавчого провадження, арешт з майна не знімався, так як завершення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна боржника.

Повторно даний виконавчий документ на виконання стягувачем не пред`являвся.

У судове засідання 16 січня 2025 року представник Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представником заявника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 було надано відповідь на відзив, в якому вона прохала суд задовольнити скаргу ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив зазначила, що згідно інформації ВП спецрозділ, дата отримання: 17.09.2024 року, виконавче провадження №20403445 було відкрито 21.07.2010 року.

До скарги було долучено копію акту держвиконавця від 30 вересня 2011 року про те що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-179 виданого 16.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 163512,84 грн. та в рахунок повернення судових витрат у справі 1755,12 грн., а всього 165267,96 грн. було реалізовано арештованого рухомого майна - автомобіль марки Citroen Berlingo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав боржнику.

По виконавчому листу №2-179, який виданий 16.02.2010 року неодноразово змінювався стягувач, але жодного разу не ставилося питання щодо поновлення строків пред`явлення виконавчого документу до виконання.

На час розгляду скарги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є правонаступником стягувача по справі №2-179/10, відповідно до ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року справа №2-179/10 провадження № 6/0186/93/24.

Як зазначає виконавець у відзиві на скаргу, виконавче провадження №20403445 було завершене 24.06.2011 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) про що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на той час) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з ст.21 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на той час) строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлені в один рік.

Отже строк стягувачу для повторного пред`явлення виконавчого документу після перерви був до 24.06.2012 року.

24.06.2011 року виконавчий документ було повернуто стягувачу і більше до примусового стягнення не пред`являвся.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404- VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи викладене, оскільки виконавчий лист №2-179/10 повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися ще до набрання чинності Законом № 1404-VIII, вважаю що збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

У судове засідання 16 січня 2025 року заявник ОСОБА_1 та його представник Варелжан Н.А. не з`явились, представник ОСОБА_3 надала заяву про розгляд скарги за її відсутності та відсутності скаржника ОСОБА_1 , скаргу підтримала та прохала її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, про час, дата та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За вказаних обставин та положень ст.ст.211, 223, 247, 450 ЦПК України, судом було ухвалено про подальший розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №2-179/10 за позовом ПАТ "УкрСббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2009 року №2-1307/09 були вжиті заходи забезпечення позову за заявою АКІБ "УкрСиббанк" та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми заявленого позову 165267,96 грн.: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до вирішення цивільної справи в суді з метою забезпечення позову позивача Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк". Вказана ухвала суду була виконана, арешт на все рухоме і нерухоме майно відповідачів по справі накладено, про що міститься відмітка на оригіналі ухвали суду та інформація про ВП №15127879.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2010 року №2-179/10 цивільну справу за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито в частині позовних вимог до ОСОБА_5 , у зв`язку зі смертю останнього.

16 лютого 2010 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2-179/10 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованість по кредитному договору №0 від 29 квітня 2008 року, в сумі 163 512,84 гривень та в рахунок повернення судових витрат у справі 1755,12 гривень. Рішення суду набрало законної сили 02 березня 2010 року.

На підставі вищезазначеного рішення, Першотравенським міським судом Дніпропетровської області були видані виконавчі листи.

Як вбачається з витягу з виконавчого провадження спецрозділ від 02.10.2024 року, 21.07.2010 року до Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшли виконавчі листи, які видані Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 163512,84 грн. та судових витрат по справі в сумі 1755,12 грн. 22.07.2010 року на підставі вищезазначених виконавчих листів, постановою головного державного виконавця Бондаренко М.О. було відкрите виконавче провадження за №20403445.

В рамках вказаного виконавчого провадження за постановою державного виконавця від 22.07.2010 року було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та заборонено його відчуження, що підтверджується долученою до скарги Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до акту державного виконавця про реалізацію арештованого рухомого майна від 30.09.2011 року, який складений державним виконавцем ВДВС Першотравенського МУЮ Сідьком Д.В., про те, що автомобіль марки CITROEN BERLINGO, р/н НОМЕР_2 , колір синій, VIN НОМЕР_3 , тип ТЗ вантажно-пасажирський-В, який належав ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , яке видане 25.04.2008 року Павлоградським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, було реалізовано спеціалізованою торгівельною організацією Філією 04 приватного підприємства «Нива-В.Ш.».

Постановою державного виконавця Бондаренко М.О. від 24 червня 2011 року, виконавче провадження №20403445 було заверешено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи повернуто стягувачеві (відсутність у боржника майна). Питання про зняття арешту з майна ОСОБА_1 державним виконавцем не вирішувалось.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року №2-179/10 було замінено стягувача у виконавчих листах №2-179/10, ПАТ "Дельта Банк", якому ПАТ "Укрсиббанк" відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором, на його правонаступника - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія".

21 травня 2024 року ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області було замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» у виконавчих листах №2-179/10, виданих на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у справі №2-179/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

12 вересня 2024 року ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 а саме на земельну ділянку кадастровий номер: :03:001:1020 та 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , які були видані державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тимченко О.М., але на зазначене майно одразу було накладено арешт.

28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що є правонаступником Першотравенського міського ВДВС МУЮ в Дніпропетровській області, із заявою, в якій прохав скасувати заходи примусового виконання у вигляді арешту на його майно, що були застосовані в рамках виконавчого провадження №20403445, але ОСОБА_1 було відмовлено.

Вирішуючи скаргу по суті, суд приходить до наступного.

Суд враховує, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження у відповідності до ст.447 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року №904/51/19.

Таким чином, оскільки підставами та предметом поданої скарги є захист майнових прав заявника щодо законності подальшого обтяження у вигляді арешту його майна, накладеного в рамках виконавчого провадження, у якому останній був боржником, суд вважає, що в даному випадку заявником обрано належний спосіб захисту шляхом подачі скарги в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно ст.1 Закону України від 21.04.1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження», який діяв на момент відкриття виконавчого провадження №39305795 та до повернення виконавчого документу стягувачу (далі - Закон №606-ХІV), а також Закону України від 02.06.2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» в діючій редакції (далі Закон №1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.32 Закону №606-ХІV та п.1 ч.1 ст.10 Закону №1404-VІІІ, одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника.

Згідно ч.1 ст.52 Закону №606-ХІV та ч.1 ст.48 Закону №1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.57 Закону №606-ХІV та ч.ч.1, 2 ст.56 Закону №1404-VІІІ передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника.

Підстави для зняття арешту з майна боржника за рішенням суду або державним виконавцем визначені ст.60 Закону №606-ХІV та ст.59 Закону №1404-VІІІ.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця від 24.06.2011 року у виконавчому провадженні №20403445 виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-ХІV, тобто з підстав, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Законом №606-ХІV питання щодо зняття арешту з майна боржника, скасування інших заходів примусового виконання рішень, виключення записів з відповідних реєстрів, у разі повернення виконавчого документу стягувачу, врегульовано не було.

Згідно ч.ч.1, 2, 4 ст.40 Закону №1404-VІІІ, в діючий редакції та на момент звернення скаржника до виконавчої служби з заявою про скасування заходів примусового виконання рішення, встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно п.20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №5112/5 від 02.04.2021 року, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Суд враховує, що метою застосування заходів примусового виконання рішення є забезпечення реального виконання останнього.

Як зазначено скаржником, вбачається з відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що є у відкритому доступі на сайті Міністерства юстиції України, а також не спростовано заінтересованими особами, після повернення 24.06.2011 року виконавчого листа, виданого на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16.02.2010 року у цивільній справі №2-179/10, останній повторно стягувачем для примусового виконання не пред`являвся.

Передбачені ст.ст.22, 23 Закону №606-ХІV та ст.12 Закону №1404-VІІІ строки для повторного пред`явлення виконавчого до виконання сплили та питання щодо їх поновлення стягувачем не ініціювалось.

За вказаних обставин, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту з майна, накладеного у завершеному виконавчому провадженні, порушує права скаржника на мирне володіння своїм майном.

Тому, невжиття виконавчою службою за заявою ОСОБА_1 заходів щодо скасування обтяжень майна останнього, застосованих постановою від 22.07.2010 року в рамках виконавчого провадження №20403445, є неправомірними.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги в повному обсязі, визнавши неправомірною бездіяльність Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у відмові ОСОБА_1 у знятті арешту на все нерухоме майно, яке було накладено в межах виконавчого провадження №20403445, а також зобов`язати вказаний відділ у відповідності до ч.4 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт з майна та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження 10063727, (спеціальний розділ, дата державної реєстрації 22.07.2010 року).

Керуючись ст.ст.1, 22, 23, 32, 47, 52, 57, 60 Закону України від 21.04.1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 10, 12, 37, 40, 48, 56, 59, 74 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 76-81, 211, 223, 247, 258-260, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Петропавлівський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на дії/бездіяльність органу примусового виконання, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо невжиття заходів по скасуванню арешту майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця від 22 липня 2010 року в рамках виконавчого провадження №20403445.

Зобов`язати Петропавлівський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у відповідності до ч.4 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт з майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця від 22 липня 2010 року в рамках виконавчого провадження №20403445 та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження 10063727 (спеціальний розділ, дата державної реєстрації 22.10.2010 року).

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: С.С.Кривошея