Р І Ш Е Н Н Я№ 127/19365/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

У позові просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами №1354562 від 02.06.2021 та №-76190 від 20.05.2021 у сумі 36 133,72 грн., та судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13 000 грн.

Позов мотивований тим, що 02.06.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем укладено кредитний договір №1354562, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 10 000 грн.

Відповідач зобов`язався повернути кредит разом з нарахованими відсотками у визначений сторонами строк, проте своє зобов`язання не виконав.

27.08.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №27/08-1, відповідно до умов якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі, за кредитним договором №1354562 від 02.06.2021.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором №1354562 від 02.06.2021.

Станом на 10.05.2024, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №1354562 від 02.06.2021 становить 24 275,72 грн., з яких: 10 000 грн. заборгованість за кредитом; 13 470 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення право вимоги; 148,76 грн. нараховані 3% річних; 659,96 грн. втрати від інфляції.

Крім цього, 20.05.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено кредитний договір №-76190, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 2 000 грн.

Відповідач зобов`язався повернути кредит разом з нарахованими відсотками у визначений сторонами строк, проте своє зобов`язання не виконав.

06.10.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №06-10/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі, за кредитним договором №-76190 від 20.05.2021.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі, за кредитним договором №-76190 від 20.05.2021.

Станом на 10.05.2024, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №-76190 від 20.05.2021 становить 11 858 грн., з яких: 2 000 грн. заборгованість за кредитом; 9 858 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення право вимоги.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. Задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр» - директора Ткаченко М.М. про витребування доказів. Витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію: чи видавалась ОСОБА_1 кредитна картка НОМЕР_1 , докази про строк її дії, вид, та докази зарахування на картку кредитних коштів згідно кредитного договору №1354562 від 02.06.2021 в сумі 10 000 грн., які були перераховані 02.06.2021 (платіжне доручення, меморіальний ордер, виписка з особового рахунку); повний номер картки НОМЕР_1 та ідентифікаційні дані власника картки, якому 02.06.2021 було перераховано 10 000 грн. Витребувано у АТ «Таскомбанк» інформацію: чи видавалась ОСОБА_1 кредитна картка НОМЕР_2 , докази про строк її дії, вид, та докази зарахування на картку кредитних коштів для позики №-76190 в сумі 2 000 грн., які були перераховані 20.05.2021 (платіжне доручення, меморіальний ордер, виписка з особового рахунку); повний номер картки НОМЕР_2 та ідентифікаційні дані власника картки, якому 20.05.2021 було перераховано 2 000 грн. (а.с.88-89)

ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти тверджень, викладених в позовній заяві та просив в задоволенні її вимог відмовити в повному обсязі, оскільки надані позивачем роздруківки електронних договорів не є належними доказами. Позивачем не надано доказів сплати за договорами про відступлення права вимоги, а тому позивачем не доведено перехід права вимоги за кредитними договорами. До позовної заяви не долучено докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів. Відсотки за кредитами були нараховані поза межами строку кредитування, а тому вони не підлягають стягненню. (а.с.98-105)

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» - директор Ткаченко М.М. подала письмові пояснення, в яких заперечувала проти тверджень відповідача, викладених у відзиві, стверджувала про правомірність та обгрунтованість позовних вимог, та просила їх задовольнити. (а.с.113-119)

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Грабік М.С. подав додаткові пояснення на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №-76190 від 20.05.2021 у зв`язку з пропуском строку позовної давності. (а.с.154)

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» - директор Ткаченко М.М. подала заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду у встановлений законом строк, якиий було продовжено на час дії карантину та зупинено на час воєнного стану. (а.с.174-175)

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» - директор Ткаченко М.М. подала пояснення, в яких обгрунтувала правомірність нарахування відсотків за користування кредитом за договором №-76190 від 20.05.2021. (а.с.209-211)

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. (а.с.236)

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Грабік М.С. у судове засідання не з`явилися, проте представник відповідача адвокат Грабік М.С. подав заяву про розгляд справи у відсутність відповідача. (а.с.235)

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 02.06.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1354562, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у сумі 10 000 грн., строком на 30 днів (строк А), дата повернення кредиту 02.07.2021. В п.1.7 договору сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п.1.6 та повернення кредиту у визначений в п.1.5 термін (після спливу строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів (строк Б, пролонгований строк), а зазначена в п.1.5 договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Також в договорі сторони узгодили розмір відсотків та порядок їх сплати. (а.с.6-7 на звороті)

Цього ж дня сторони підписали паспорт споживчого кредиту (а.с.8) та графік платежів за кредитним договором. (а.с.9)

Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за договором №1354562 від 02.06.2021 у сумі 10 000 грн. підтверджується інформацією АТ «Універсал Банк» від 09.07.2024 №БТ/4346 (а.с. 108) та довідкою про рух коштів по рахунку за 02.06.2021. (а.с.109)

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №1354562 від 06.02.2021, виготовленого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», станом на дату 26.08.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 23 470 грн., з яких: 10 000 грн. тіло кредиту; 13 470 грн. нараховані відсотки. (а.с.20)

27.08.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №27-08/1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Реєстрі боржників (додаток №1)до цього договору (а.с. 27-28 на звороті).

Факт сплати ТОВ «Вердикт Капітал» коштів за вказаним договором підтверджується копією платіжного доручення №279710001 від 27.08.2021. (а.с.29 на звороті).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №27-08/1 від 27.08.2021, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №1354562 від 06.02.2021, позичальником за яким є ОСОБА_1 (а.с. 30-31 на звороті)

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору (а.с. 38-40 на звороті).

Відповідного до 5.2 вказаного вище договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Відповідно до п.7.2 вказаного договору, ціна договору сплачується новим кредитором кредитору в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний в п.12 цього договору, або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку, визначеному п.5.6.2 цього договору протягом 1065 календарних днів з дня підписання цього договору.

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023. (а.с.29)

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №1354562 від 06.02.2021, позичальником за яким є ОСОБА_1 (а.с.41-42 на звороті)

Відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 станом на 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало відповідачу 35 річних за період з 27.08.2021 по 23.02.2022 та втрати від інфляції за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року. Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1354562 від 02.06.2021 становить 24 275,72 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 13 470,00 грн., 3% річних 148,76 грн., втрати від інфляції 656,96 грн. (а.с.23)

Крім цього, 20.05.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено договір позики №-76190, за умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 2 000 грн., строком на 14 днів, що починається з 20.05.2021 та закінчується 03.06.2021. У договорі сторони узгодили розмір відсотків та порядок їх сплати. (а.с.10 на звороті-14 на звороті)

Цього ж дня сторони підписали графік розрахунків за кредитним договором (а.с.15) та паспорт споживчого кредиту (а.с.16-18).

Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за договором позики №-76190 від 20.05.2021 у сумі 2 000 грн. підтверджується інформацією АТ «Таскомбанк» від 18.07.2024 №3581/47.7 (а.с. 140) та копією виписки по рахунку за 20.05.2021. (а.с.141)

06.10.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №06-10/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Реєстрі боржників (додаток №1)до цього договору (а.с. 32-33 на звороті).

Відповідного до 5.2 вказаного вище договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Відповідно до п.7.2 вказаного договору, ціна договору сплачується новим кредитором кредитору в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний в п.12 цього договору, або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку, визначеному п.5.6.2 цього договору протягом 1065 календарних днів з дня підписання цього договору.

06.10.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги №06-10/21 від 10.01.2023. (а.с.34)

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору №06-10/21 від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №-76190 від 20.05.2021, позичальником за яким є ОСОБА_1 (а.с.34 на звороті-35 на звороті)

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору позики №-76190 від 20.05.2021, виготовленого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», станом на дату 26.08.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 2 459 грн., з яких: 2 000 грн. тіло кредиту; 459 грн. нараховані відсотки. (а.с.20 на звороті-22)

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги №10-03/2023/1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору (а.с. 43-45 на звороті).

Відповідного до 5.2 вказаного вище договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Відповідно до п.7.2 вказаного договору, ціна договору сплачується новим кредитором кредитору в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний в п.12 цього договору, або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку, визначеному п.5.6.2 цього договору протягом 1065 календарних днів з дня підписання цього договору.

10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги №10-03/2023/1 від 10.03.2023. (а.с.46)

Згідно з вказаним витягом з реєстру боржників до договору №10-03/2023/1 від 10.03.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №-76190 від 20.05.2021, позичальником за яким є ОСОБА_1 (а.с.46 на звороті-48)

Відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 станом на 10.03.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало відповідачу відсотки за період з 28.06.2021 по 05.10.2021 у сумі 3 900 грн. та з 06.10.2021 по 23.02.2022 у сумі 5 499 грн. Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №-76190 від 20.05.2021 становить 11 858 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 9 858 грн. (а.с.24)

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо заборгованості за кредитним договором №1354562 від 02.06.2021, суд дійшов наступного висновку.

Відповідач умови кредитного договору №1354562 від 02.06.2021 своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умови договору, через що виникла заборгованість за кредитом.

Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 000 грн. підтверджений належними та допустимими доказами.

Щодо заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку, що сторони в договорі про надання кредиту погодили їх розмір та порядок нарахування, а тому позивач має право на їх стягнення з відповідача.

Твердження відповідача про те, що позивач нараховував відсотки за договором поза строком кредитування суд до уваги не бере, оскільки відповідно до п.1.3 договору кредит надається у розмірі 10 000,00 грн, на строк 30 днів (п.1.4). За кожний день користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі: з 1-го по 30-й день користування кредитом: 1,9900%. (п.1.6)

В п.1.7 договору сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п.1.6 та повернення кредиту у визначений в п.1.5 термін (після спливу строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів (строк Б, пролонгований строк), а зазначена в п.1.5 договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 2,50%.

Отже, суд вважає обгрунтованими вимоги в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом.Сума заборгованості за процентами за період з 03.06.2021 по 02.07.2021 в межах періоду у відповідності до погоджених сторонами умов кредитування становить 5 970 грн (10 000 грн*1,99%*30днів), в межах пролонгованого періоду з 31-го по 60-й день (з 03.07.2021 по 01.08.2021) у відповідності до погоджених сторонами умов кредитування становить 7 500 грн (10 000 грн*2,5%*30 днів), що загалом становить 13 470 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц.

Ураховуючи наведене, передбачені пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підстави звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення, у разі прострочення у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, не стосуються сум, які підлягають нарахуванню на підставі статті 625 ЦК України.

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду від 29 листопада 2023 року у справі №589/4601/21.

Також суд звертає увагу, що звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, передбачене положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та стосується лише періоду дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 р. в Україні введено воєнний стан із 24.02.2022 р. о 05-30 год.

Водночас, у даній справі 3% річних нараховані на підставі статті 625 ЦК України за період з 27.08.2021 по 23.02.2022 та втрати від інфляції нарахованіза період з вересня 2021 року по лютий 2022 року, тобто до запровадження в Україні воєнного стану, через що відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 148,76 грн. та втрати від інфляції у сумі 656,96 грн.

Щодо заборгованості за договором позики №-76190 від 20.05.2021, суд дійшов наступного висновку.

Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 2 000 грн. підтверджений належними та допустимими доказами і підлягає стягненню з відповідача.

Щодо заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку, що сторони в договорі про надання кредиту погодили процентну ставку та порядок нарахування, разом з тим не погоджується з розміром нарахованих відсотків у сумі 9 858 грн.

Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки.

Поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Таким чином, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

З огляду на викладене, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі N 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови).

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом").

Аналізуючи наведені умови договору позики №-76190 від 20.05.2021 щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, суд приходить до висновку, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про строк користування кредитом.

Так, відповідно до умов договору, кредит надається на строк 14 діб, та починається з 20.05.2021 та закінчується 03.06.2021. (п.2.3)

Разом з тим, у пункті 2.7. викладені умови, за яких проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у п.2.3 договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.

Аналізуючи наведені умови договору щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, суд дійшов висновку, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору.

Адже в договорі визначений строк кредиту 14 днів, який починається з 20.05.2021 та закінчується 03.06.2021, тоді як зміст пункту 2.7 вказує на те, що нарахування процентів є саме відповідальністю позикодавця за неповернення кредиту (неправомірне користування коштами), хоча одночасно передбачено продовження строку кредитування до невизначеної дати.

Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у сумі 459 грн., нараховані в межах строку кредитування (14 днів з моменту отримання кредиту, з урахуванням часткової сплати відсотків відповідачем).

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 26 734,72 грн., а саме: за кредитним договором №1354562 від 02.06.2021 у сумі 24 275,72 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 13 470,00 грн., 3% річних 148,76 грн., втрати від інфляції 656,96 грн. та за договором позики №-76190 від 20.05.2021 у сумі 2 459,00 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 459,00 грн.

Щодо застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за договором позики №-76190 від 20.05.2021, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пропуск позивачем строку, передбаченого статтею 257 ЦК України, є самостійною підставою для відмови у позові.

Судом було встановлено, що договір позики №-76190 було укладено 20.05.2021.

Згідно з умовами договору, кредит надається на строк 14 діб, та починається з 20.05.2021 та закінчується 03.06.2021. (п.2.3)

Таким чином, строк позовної давності у разі несплати відповідачем кредиту почав відраховуватись з 04.06.2021.

До суду з даним позовом ТОВ «Колект Центр» звернулося 05.06.2024 за допомогою засобів поштового зв`язку. (а.с.62)

Проте, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, де зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, Закон набрав чинності 02.04.2020 року, тому початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме із моментом набрання чинності 02.04.2020 цим Законом (пункт 79 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 167/1058/20).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24:00 год. 30.06.2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався, і станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом воєнний стан не був скасований.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану2 від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з огляду на те, що з 02.04.2020 року набрав чинності Закон, згідно з яким в Україні запроваджений з 12.03.2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023 року, а з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє на усій території України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення позивача із даним позовом 05.06.2024, строк позовної давності даній справі позивачем не пропущено.

Таким чином, підстави для застосування позовної давності в даному випадку відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 240,37 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку.

За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн.

На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с. 55-56); копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» (а.с.56 на звороті-57); копію платіжної інструкції № від 10.05.2024 (а.с.58); копію заявки на надання юридичної допомоги №926 від 26.04.2024 (а.с.59); копію витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024. (а.с.60); копію витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024. (а.с.127).

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» здійснено оплату правничої допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

У постанові по справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року Велика Палата Верховного Суду вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Оскільки відповідач не просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, не довів за допомогою належних та допустимих доказів наявність підстав для такого зменшення, а вимогами ЦПК України не перебачено, такого зменшення за ініціативою суду, тому у суду немає підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 618,48 грн. пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 205, 207, 257. 509, 512, 516, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 628, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.19,76,77,81,131,133, 137,141,247,256,ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість на загальну суму 26 734,72 грн., а саме: за кредитним договором №1354562 від 02.06.2021 у сумі 24 275,72 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 13 470,00 грн., 3% річних 148,76 грн., втрати від інфляції 656,96 грн. та за договором позики №-76190 від 20.05.2021 у сумі 2 459,00 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 459,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2 240,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 618,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф.306, ідентифікаційний код в ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя