У х в а л а

17 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 203/3867/22

Провадження № 61-13020ск24

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. розглянув заяву ОСОБА_1 (далі - заявниця), інтереси якої представляє адвокат Кияненко Дар`я Олегівна (далі - адвокат), про відвід суддів Другої судової палати цього суду Зайцева Андрія Юрійовича, Коротенка Євгена Васильовича, Тітова Максима Юрійовича (далі - заява про відвід) від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 (далі - скаржниця) на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 3 вересня 2024 року

у справі за позовом заявниці до Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , скаржниці, ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради - про визнання незаконним і нечинним висновку, визнання недійсними рішення про надання квартири, ордера, скасування реєстрації у квартирі, виселення та

в с т а н о в и в :

1. У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог та уточненої позовної заяви просила:

(1) визнати такими, що вчинені самоправно, з перевищенням повноважень, наданих чинним законодавством, дії посадових осіб департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (далі - департамент) щодо винесення висновку від 12 жовтня 2018 року, на підставі якого скасована реєстрація місця проживання заявниці за адресою: АДРЕСА_1 (далі - квартира);

(2) визнати незаконним і нечинним висновок департаменту від 12 жовтня 2018 року;

(3) визнати недійсним і нечинним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 21 травня 2019 року № 532 «Про надання квартири АДРЕСА_2 »;

(4) визнати недійсним ордер від 7 червня 2019 року про право проживання у квартирі ОСОБА_3 із його сім`єю (дружини - ОСОБА_2 - і доньки - ОСОБА_4 );

(5) скасувати реєстрацію зазначених осіб у квартирі;

(6) виселити їх із неї;

(7) зобов`язати їх не чинити (усунути) перешкоди у користуванні заявниці квартирою шляхом вселення її до вказаного житла із забезпеченням безперешкодного доступу та

(8) зобов`язати передати ключі від вхідних дверей квартири.

2. 21 грудня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково: (1) визнав недійсним ордер від 7 червня 2019 року про право проживання у квартирі ОСОБА_3 із його сім`єю, (2) виселив ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 із квартири, (3) вселив у неї заявницю, (4) усунув перешкоди у користуванні заявниці квартирою шляхом зобов`язання ОСОБА_3 передати їй ключі від вхідних дверей квартири; у задоволенні інших вимог відмовив.

3. 3 вересня 2024 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив рішення суду першої інстанції без змін.

4. 25 вересня 2024 року скаржниця сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 30631/0/220-24 від 25 вересня 2024 року) на зазначені судові рішення.

5. 25 вересня 2024 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею-доповідачем у цій справі визначений Зайцев А. Ю., а членами колегії суддів, - Коротенко Є. В. і Тітов М. Ю.

6. 15 жовтня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою відкрив касаційне провадження, витребував матеріали справи із суду першої інстанції та зупинив виконання і дію рішення цього суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

7. 22 листопада 2024 року адвокат в інтересах заявниці надіслала на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду клопотання про направлення копій касаційної скарги й ухвали про відкриття касаційного провадження у справі.

8. 26 листопада 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою повернув це клопотання без розгляду. Мотивував тим, що адвокат, звертаючись до суду з клопотанням за допомогою електронної пошти, зробила це у спосіб, не передбачений чинним процесуальним законом.

9. 13 грудня 2024 року адвокат в інтересах заявниці надіслала на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду клопотання про надання доступу до провадження Верховного Суду у цій справі.

10. 16 грудня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою повернув без розгляду клопотання заявниці про надання доступу до провадження Верховного Суду у цій справі. Мотивував аналогічно до попередньої.

11. 27 грудня 2024 року адвокат в інтересах заявниці подала до Верховного Суду заяву про відвід. Мотивувала так:

- 15 жовтня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження у справі. Заявниця й адвокат копії цієї ухвали та касаційної скарги з доданими до неї матеріалами не отримали;

- адвокат в інтересах заявниці подала на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду два клопотання (про направлення копій касаційної скарги й ухвали про відкриття касаційного провадження у справі та про надання доступу до цього провадження). Однак Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Зайцева А. Ю., суддів Коротенка Є. В., Тітова М. Ю. - повернув ці клопотання без розгляду через те, що адвокат надіслала їх у спосіб, не передбачений чинним процесуальним законом. Тим самим зазначені судді вчинили перешкоди заявниці у доступі до правосуддя. Оскільки вона не може ознайомитися з текстом касаційної скарги, то позбавлена можливості брати участь у розгляді її позовної заяви;

- зазначені обставини викликають сумнів у неупередженості колегії суддів.

12. 14 січня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою заяву про відвід визнав необґрунтованою та передав на розгляд судді, який не входить до складу суду. Мотивував так:

- немає підстав вважати, що зазначені судді виявляють особисту упередженість до заявниці;

- немає доказів, які би спростували презумпцію особистої неупередженості суддів;

- доводи заявника є припущеннями та нічим не підтверджені, зводяться до незгоди із ухваленими колегією суддів судовими рішеннями.

13. 17 січня 2024 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передали судді Гудимі Д. А.

Обґрунтування висновку щодо заяви про відвід

14. Заявниця просить відвести суддів Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. і Тітова М. Ю. від розгляду касаційної скарги. Висловила сумніви щодо законності повернення без розгляду двох її клопотань. Стверджувала, що ці судді чинять їй перешкоди у доступі до правосуддя, чим викликають сумнів у їх неупередженості. Такі доводи заявниці є безпідставними та необґрунтованими. Тому у задоволенні заяви про відвід зазначених суддів слід відмовити.

14.1. Як зазначив Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt v. Denmark, рішення від 24 травня 1989 року, заява № 10486/83, § 48).

14.2. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у певній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (§ 46 вказаного рішення).

14.3. Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що судді Зайцев А. Ю., Коротенко Є. В. і Тітов М. Ю. виявили особисту упередженість до заявниці чи до розгляду справи за її участі у провадженні № 61-13020ск24. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Таких доказів щодо цих суддів немає.

14.4. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можуть ставити під сумнів безсторонність суддів. Вирішальним є те, чи можуть бути побоювання заявниці щодо відсутності безсторонності у суддів об`єктивно виправданими.

14.5. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

(1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

(2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

(3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

(4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

(5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (частина перша статті 36 ЦПК України).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

14.6. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

14.7. 26 листопада та 16 грудня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Тітова М. Ю. - розглянув клопотання, подані адвокатом від імені заявниці, про направлення копій касаційної скарги й ухвали про відкриття касаційного провадження у справі та про надання доступу до провадження Верховного Суду у цій справі відповідно і постановив ухвали про повернення зазначених клопотань без розгляду. Мотивував тим, що адвокат, звертаючись до суду через електронну пошту, зробила це у спосіб, не передбачений чинним процесуальним законом.

14.8. Доводи заявниці про відвід суддів по суті зводяться до її незгоди з ухвалами про повернення без розгляду її клопотань. Тому згідно з об`єктивним критерієм оцінки безсторонності суду відсутні встановлені факти, які можуть ставити під сумнів безсторонність колегії суддів, які, постановляючи 26 листопада та 16 грудня 2024 року ухвали, діяли згідно з вимогами ЦПК України.

14.9. Отже, аргументи заяви про відвід про сумніви у безсторонності колегії суддів Верховного Суду не є об`єктивно виправданими. Ця заява є безпідставною, і у її задоволенні слід відмовити.

14.10. Адвокат за законом зобов`язана, маючи електронний кабінет, користуватися ним у разі подання документів в електронній формі, або ж надсилати документи звичайною поштою (частини п`ята, шоста, восьма статті 43 ЦПК України). Процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС (пункт 16 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21). За змістом наведених приписів адвокат, яка мала обов`язок зареєструвати електронний кабінет і зареєструвала його, могла подати заяви або у паперовій формі, або в електронній, але тоді виключно через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему.

14.11. Верховний Суд звертає увагу адвоката та заявниці на те, що згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22, лише для фізичної особи, яка не має обов`язку зареєструвати електронний кабінет, належним і правомірним способом безпосереднього звернення до суду є подання процесуальних електронних документів через офіційну електронну адресу суду (див. mutatis mutandis пункти 8.7, 8.8, 8.9, 12.1-12.3 постанови). Адвокат мала би знати про цей висновок Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права, а також про його послідовне застосування (див., наприклад, ухвали Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 грудня 2023 року у справі № 754/241/22, Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 січня 2024 року у справі № 523/12826/19, від 31 січня 2024 року у справі № 671/2194/21, від 7 лютого 2024 року у справі № 444/181/17, від 13 березня 2024 року у справі № 442/5791/23, від 19 березня 2024 року у справі № 369/4423/22, від 30 квітня 2024 року у справі № 293/1584/15-ц, від 26 серпня 2024 року у справі № 757/52615/21-ц) і за необхідності могла б проінформувати про той висновок заявницю.

14.12. Верховний Суд також нагадує заявниці й адвокатові, що дії учасника справи чи його представника мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. У цьому полягає добросовісне користування процесуальними правами (частина перша статті 44 ЦПК України). Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2, частина перша статті 44 ЦПК України). Учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання цивільного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя (частини перша та друга статті 2 ЦПК України). Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. Тому у разі заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій суд може визнати їх зловживанням процесуальними правами, залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, вжити заходи процесуального примусу, постановити окрему ухвалу (пункт 5 частини п`ятої статті 12, пункт 1 частини другої, частини третя і четверта статті 44, стаття 143, пункт 2 частини першої, частини друга і третя статті 148, частина друга статті 262 ЦПК України).

Оцінивши аргументи заяви про відвід за суб`єктивним і об`єктивним критеріями визначення безсторонності суду, керуючись статтями 2, 36, 40, 260, 261 ЦПК України,

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Зайцева Андрія Юрійовича, Коротенка Євгена Васильовича, Тітова Максима Юрійовича від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 3 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради - про визнання незаконним і нечинним висновку, визнання недійсними рішення про надання квартири, ордера, скасування реєстрації у квартирі та виселення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима