"17" січня 2025 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 138/2825/24
Номер провадження: 2/150/50/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Суперсона С.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 березня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 10.03.2024-100002472. Відповідно до умов договору, 10 березня 2024 року відповідач отримав кредитні кошти в сумі 13 000,00 грн. строком на 42 дні. Сторонами також було погоджено умови отримання кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами.

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 20 квітня 2024 року за останнім рахується заборгованість в розмірі 25 740,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 000,00 грн., заборгованості по процентах в розмірі 12 740,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Представник ТОВ «Споживчий центр» в позовній заяві клопотав про розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про повне визнання позовних вимог та відсутність заперечень щодо задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та наявні при ній докази дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних обгрунтувань.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до статті 6 зазначеного Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору,і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Судом встановлено, що 10 березня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 10.03.2024-100002472 строком на 42 дні.

Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А739, для підписання кредитного договору № 10.03.2024-100002472 від 10 березня 2024 року, паспорту кредиту та інших супутніх документів.

Відповідно до квитанції № від 10 березня 2024 року, за допомогою системи LigPay, на виконання умов кредитного договору позивач здійснив переказ на картковий рахунок відповідача кредитних коштів в сумі 13 000,00 грн.

Умовами договору передбачено сплату відсотків за користування кредитом (п.п. 3.1, 4.1, 4.3 договору).

Відповідно до ст. 629 ЦК, України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом /ст. 525 ЦК України/.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. /ч. 2 ст. 615 ЦК України/.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Втім, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 20 квітня 2024 року за останнім рахується заборгованість в загальному розмірі 25 740,00 грн., яка складається з наступного: 13 000,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 12 740,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані виписки за договором, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16.

Дослідивши наданий суду розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками в сукупності з іншими наданими суду доказами, суд вважає його належним доказом у справі, який доводить пред`явлену суму заборгованості, що становить 25 740,00 грн., а тому підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішення у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що при матеріалах судової справи міститься заява відповідача, подана до початку розгляду справи по суті, зі змісту якої слідує, що Дроздовський Ю.С. визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову. При цьому, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом про стягнення заборгованості, що становить суму 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 141, 263 - 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Споживчий центр» (код , місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032) заборгованість за кредитним договором від 10 березня 2024 року № 10.03.2024-100002472 у розмірі 25 740 (двадцять п`ять тисяч сімсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Споживчий центр» (, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032) судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Повернути ТОВ «Споживчий центр» (, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з цим позовом, що становить суму 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на протязі тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН