Справа № 953/3847/23
Провадження № 2/953/123/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Воронова О.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності в порядку спадкування,

В с т а н о в и в:

В провадженні Київського районного суду міста Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності в порядку спадкування.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 04 липня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволенні позовних вимог про визнання майна особистою приватною власністю ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2024 року заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 липня 2024 року по цивільній справі №953/3847/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності в порядку спадкування скасовано. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

03 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову та застосувати до позовних вимог позовну давність.

03 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» також надав суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 37,8 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м.

10 грудня 2024 року позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просить встановити юридичний факт припинення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 10 лютого 1985 року та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові.

Представник позивача в підготовчому засіданні просила прийняти заяву позивача про зміну предмету позову, а зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_3 залишити без руху, оскільки представником відповідача не вірно вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_3 , копію зустрічної позовної заяви позивач ОСОБА_2 не отримувала. До зустрічної позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1023,97 грн. Однак, в прохальній частині зустрічної позовної заяви заявлено вимоги майнового характеру, розмір яких має визначатися дійсною вартістю спірного майна. Тобто сплачений відповідачем судовий збір в розмірі 1023,97 грн вочевидь не відповідає дійсній вартості майна. Крім того, суду не надано висновок експерта, складений на замовлення для визначення ціни позову саме на час звернення з цим позовом до суду.

Представник відповідача в підготовчому засіданні питання щодо прийняття заяви позивача про зміну предмету позову залишив на розсуд суду та просив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

Суд, заслухавши думку учасників прави, перевіривши матеріали справи, вважає можливим прийняти до розгляду заяву ОСОБА_2 , подану до суду 10 грудня 2024 року, про зміну предмету позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Також, відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19 зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Зміна предмету позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

У ч. 5 ст. 49 ЦПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Заява позивача відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, оскільки первісні позовні вимоги доповнено новими вимогами, при цьому без зміни підстав позову.

При поданні цієї заяви позивачем додержано вимоги п. 2 ч. 2, ч. 5 ст. 49 ЦПК України щодо її подання до закінчення підготовчого провадження та подання доказів надіслання іншим учасникам справи.

Отже, суд дійшов висновку про прийняття заяви позивача та здійснення подальшого розгляду справи з урахуванням зазначеного в заяві предмету позову.

Щодо прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Зустрічна позовна заява за формою та змістом не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст.175ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Разом з тим, позивачем за зустрічним позовом в порушення вказаних вимог закону не правильно зазначено свій реєстраційний номер облікових карток платників податків, оскільки містить замість десяти цифр дев`ять.

Відповідно до п. 2, 9, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Вартість майна визначається відповідно до вимог ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності..

Відповідач у зустрічній позовній заяві просить визнати за ним право власності на частину квартири, зазначаючи ціну позову 127996 грн. Як зазначено в тексті зустрічної позовної заяви, ціна позову ним визначена згідно матеріалів щодо вартості спірної квартири, які надані до справи первісним позивачем, однак при цьому відповідач не зазначає, якими саме доказами підтверджується вартість спірного майна на момент подачі позову, жодних документів на підтвердження дійсної вартості спірного майна не надає.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі.

Отже, виходячи з предмету позову, позивач за зустрічним позовом має зазначити дійсну вартість об`єкту нерухомого майна, що є предметом спору, з урахуванням якої має бути визначено ціну позову, з посиланням на відповідні докази.

Відповідно до вимог п.п. 2,3 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

При зверненні до суду із зустрічним позовом відповідачем було сплачено судовий збір в розмірі 1023,97 грн, що не дає підстави суду зробити висновок про правильність сплати судового збору з огляду на зазначене вище щодо визначення відповідачем ціни позову.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року у розмірі 3028 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір за подання позовної заяви», майнового характеру судовий збір сплачується за ставками, встановлених для позовних заяв майнового характеру (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати).

Частиною 2 статті 194 ЦПК України передбачено, що до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених ч. 1 ст. 194 ЦПК України застосовуються положення ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При таких обставинах, відповідно до ст. 185 ЦПК України, зустрічна позовна заява підлягає залишенню без руху з зазначенням недоліків заяви та наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 49, 247 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_2 , подану до суду 10 грудня 2024 року, про зміну предмету позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня вручення копії даної ухвали для надання відзиву на заяву про зміну предмета позову. У зазначений строк відповідач має право надати відзив на заяву про зміну предмета позову, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) відповідачем одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк не усуне зазначені недоліки заяви, вона вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17 січня 2025 року.

Суддя Т.В. Бобко