Справа №443/2036/24
Провадження №2/443/101/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 січня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громада села Сенів в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громада села Сенів в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,93 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №6125 від 30.05.1997.

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради, площею 1,93 умовних кадастрових гектари, належне померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №6125 від 30.05.1997. Окрім позивачки, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не було. Батько позивачки помер швидше за матір. Позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Юридично спадщину вона не оформила. 08.10.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у зв`язку із відсутністю у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), що знаходиться на території Соколівською сільської ради Жидачівського району Львівської області, належала померлій і є спадковим майном.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивача подано заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності його та позивача і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.23), заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, підтримання заявлених вимог в повному обсязі (а.с.29)

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 13.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.17-18).

Ухвалою підготовчого засідання від 13.12.2024 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.24).

Ухвалою судового засідання від 17.01.2025 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.29).

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.07.1958 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 19.07.1986 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали шлюб 19 липня 1986. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_6 » (а.с.7).

За змістом заповіту від 10.01.1994, складеного у с. Соколівка та зареєстрованого в реєстрі за №2, ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно дочці ОСОБА_1 (а.с.10).

Свідоцтвом про смерть від 29.04.2003 встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сенів Жидачівського району Львівської області (а.с.8).

Згідно з довідкою Бібрської міської ради Львівського району Львівської області №228 від 04.10.2024 ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована та проживала одна в с. Сенів Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . У Соколівській сільській раді посвідчено заповіт від ОСОБА_2 за №2 від 10.01.1994 в користь дочки ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.9).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №78662917 від 08.10.2024 після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.11).

Відповідно до довідки відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.06.2024 на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 13.05.1997 №281 за ОСОБА_2 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 1,93 умовних кадастрових гектари на території Соколівської сільської ради. Сертифікат серії ЛВ №6125 зареєстрований 30.05.1997 за №456 (а.с.12).

Постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області від 08.10.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке вона має намір успадкувати (а.с.14).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також, суд застосував норми статті 5, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Узагальнені обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право на земельну частку (пай), розміром 1,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Соколівської сільської ради, на підставі сертифіката серії ЛВ №6125, зареєстрованого 30.05.1997 за №456.

За життя ОСОБА_2 10.01.1994 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла дочці ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса з метою належного оформлення спадкових прав, однак отримала відмову у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Суд зауважує, що з огляду на час смерті ОСОБА_2 спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, визначеним у заповіті, та такою, яка придбала спадщину після смерті ОСОБА_2 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у визначений законом строк. Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема довідкою ВК Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, заповітом та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, які узгоджуються між собою та з іншими наявними у справі доказами, і сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Доказів, які б спростовували викладені обставини або породжували обґрунтовані сумніви у їх достовірності, матеріали справи не містять.

Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що позивач ОСОБА_1 має обґрунтоване право на зазначену земельну частку (пай), яке набула у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим її представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 524, 525, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 200, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до територіальної громади села Сенів в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області (місцезнаходження: Львівська область, Львівський район, м.Бібрка, вул. Тарнавського, 22) про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) розміром 1,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Соколівської сільської ради, згідно з сертифікатом серії ЛВ №6125, зареєстрованого 30.05.1997 за №456, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 13.05.1997 №281.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 20 січня 2025 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів