Справа № 352/2720/24
Провадження № 2/352/135/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Гриньків Д.В.

секретаря судового засідання Івасів В.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

17.10.2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс» звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.02.2024 року між позивачем та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту navse.in.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1347-3073. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті у розмірі 24000 грн строком на 300 днів, з процентними ставками 1,2% - знижена та 1,5% - стандартна, базовий період, тобто проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом 14 днів. Комісія за надання кредиту 15% від суми позики. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором не виконує. У зв`язку з чим, станом на 08.08.2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить: 71952 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 24000 грн; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 47952 грн, яку і просить стягнути позивач, а також судовий збір.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Представник позивача у заяві, доданій до позову, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення, розгляд справи просив проводити без його участі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що заборгованість за тілом кредиту визнає повністю, а з сумою нарахованих відсотків не погоджується, так як вона перевищує тіло кредиту вдвічі.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 22.10.2024 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

ІV. Фактичні обставини справи.

11.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1347-3073 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківська картка), грошових коштів у розмірі 24 000 грн, строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; тип процентної ставки фіксована, знижена процентна ставка 1,2%, стандартна процентна ставка 1,5% в день. Одноразова комісія з а видачу кредиту 15% від суми кредиту. Дата повернення кредиту: 06.12.2024 року.

Відповідно до п. 3.1 цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до розділу 10 «Програма лояльності», пунктами 10.2, 10.3 за вказаним кредитним договором передбачена знижена процентна ставка 1,2% за кожен день користування кредитом протягом усього періоду дії договору за умови, якщо позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту (якщо п.4.7 Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту) та повертає кредитодавцю отриманий кредит згідно графіка платежів за зниженою ставкою.

Договір підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором C6816, номер особистого електронного платіжного засобу зазначено НОМЕР_1 (а.с.11-18).

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту за кредитним договором №1347-3073 від 11.02.2024 року ОСОБА_1 через систему платежів LIQPAY було перераховано 24 000 грн на його банківський рахунок платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 30).

Ці обставини також підтверджуються листом АТ КБ «Приватбанк», яке повідомило ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року по платежам, зокрема від 11.02.2024 року за договором №1347-3073 у сумі 24000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с.19-29).

Згідно розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1347-3073 від 11.02.2024 року, станом на 08.08.2024 року становить у загальному розмірі 71 952грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 24000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 47 952 грн. Нарахування відсотків за користування кредитом відбувалося в період з 11.02.2024 року по 06.04.2024 року за зниженою процентною ставкою 1,2 %; з 07.04.2024 по 08.08.2024 року за стандартною процентною ставкою 1,5 %. (а.с.31-32).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Верховним Судом зроблено наступні висновки.

Компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Також слід мати на увазі, що, на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Так, судом встановлено, що 11.02.2024 року сторони уклали кредитний договір № 1347-3073, згідно якого відповідач на картковий рахунок, зазначений ним при укладенні цього договору, отримав кредит у розмірі 24 000 грн на 300 днів, яким користувався, частково здійснивши погашення відсотків за користування кредитними коштами протягом трьох базових періодів, останнє з яких було здійснено 23.03.2024 року.

В подальшому, відповідачем умови договору були порушені, грошове зобов`язання перед кредитором ним не виконане, тому позивач звернувся до суду з вимогою дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, що станом на 08.08.2024 року, становить у загальному розмірі 71 952 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 24 000 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 47 952 грн. Дані відсотки нараховані за користування кредитом в межах строку дії договору.

Щодо тверджень відповідача про неправомірність нарахування кредитором відсотків в розмірі, що перещує вдвічі тіло кредиту та необхідності зменшити останні, то суд зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства та усталеної практики ВС зменшеним може бути виключно розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання (тобто відсотки, визначені на підставі ст. 625 ЦК України), які у даному випадку не нараховувались. Відсотки за «користування кредитом» зменшенню не підлягають. Таким чином, твердження відповідача є безпідставним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VІІ. Судові витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 2422,40 гривень судового збору на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, ст. 625, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1347-3073 від 11.02.2024 року в розмірі 71 952 (сімдесят одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят дві) грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 47 952 (сорок сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс407, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення складене у повному обсязі 17.01.2025 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.