РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.

розглянув у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Українські Фінансові Операції", у якому просить визнати виконавчий напис № 11389 виданий 22.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович таким, що не підлягає виконанню; судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 2 250 грн понесені позивачем покласти на відповідача.

Позовна заява мотивована тим, що при оформленні виконавчого напису представником відповідача не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, а нотаріусом не було перевірено таке, а також не було перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Також посилається на практику Верховного Суду щодо можливості вчинення виконавчого напису стосовно нотаріально посвідченого договору.

Виклад позицій інших учасників справи

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Третя особа правом на подання письмових пояснень не скористалась.

Процесуальні дії у справі

Київський районний суд ухвалою від 06.11.2024 відкрив загальне позовне провадження у цій цивільній справі та призначив підготовче судове засідання.

Підготовче засідання відкладалось, у зв`язку з необхідністю належного повідомлення учасників справи.

Київський районний суд ухвалою від 17.12.2024 закрив підготовче провадження у цивільній справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

15.01.2025 у судове засідання позивач та його представник не з`явилися. До позовної заяви додано клопотання, в якому представник просив розглядати справу за наявними в матеріалах справи документами, вказав, що позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Також було подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету, зокрема, копії ухвали та судових повісток, 19.12.2024, що згідно зі статтею 272 ЦПК України вважається належним повідомленням учасника справи про дату, час та місце розгляду справи.

Треті особи у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, шляхом направлення копії ухвали та судових повісток на їх адресу, поштові відправлення повернулася до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою", що згідно зі ст. 128, 272 ЦПК України та усталеною судовою практикою Верховного Суду вважається належним повідомленням учасника справи.

Суд, враховуючи належне повідомлення усіх учасників справи, відсутність заяв та клопотань щодо неможливості розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами у справі у призначеному судовому засіданні за відсутності учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом

12.03.2021 ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" і ОСОБА_1 уклали договір № 3806747 про надання споживчого кредиту, відповідно до п. 1.2. 1.3. якого товариство надає споживачу кредит у розмірі 5 000 гривень, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович 22.11.2021 вчинив виконавчий напис № 11389 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за договором № 3806747 від 12.03.2021 року, укладеним з ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором факторингу № 18/10/2021 від 18.10.2021 року є ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" заборгованості за договором № 3806747 від 12.03.2021 року у розмірі 16 400 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 5 000 гривень; простроченої заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом 11 400 гривень.

11.12.2021 приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. відкрив виконавче провадження № 67853359 на підставі виконавчого напису № 11389, виданого 22.11.2021, відповідно до якого стягнуто заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 16 400 гривень.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат").

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України "Про нотаріат").

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17.

У пунктах 20, 22 постанови від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 встановлено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662, якою доповнив перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості."

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 зробив висновок, що: укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таку ж правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в пунктах 83, 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (на яку посилається позивач) виснувала, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (підпункти 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Позивач заперечує безспірність заборгованості.

Відповідач не надав своїх заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, не надав жодних доказів, які підтверджували безспірність заборгованості у розумінні Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, у тому числі не надано нотаріально посвідчений кредитний договір, що став підставою для вчинення виконавчого напису. Натомість позивач долучи до матеріалів справи договір, укладений за допомогою електронного підпису, підписаного шляхом застосування одноразового ідентифікатора.

З цих підстав, керуючись принципом змагальності та враховуючи правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Висновки за результатами розгляду заяви

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий витрати

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 250 грн.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Крім, відповідно до пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, вказані докази були долучені до позовної заяви. Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):

- витяг з договору № 23/1 про надання адвокатських послуг від 26.09.2024, укладений між АО "Захист" та ОСОБА_1 , відповідно до якого клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання-доручення, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту юридичні послуги, а саме: підготовка позовної заяви та представництво інтересів клієнта в суді 1 інстанції (а.с. 16);

- акт виконаних робіт від 21.10.2024 за договором про надання адвокатських послуг № 23/1 від 26.09.2024, з якого вбачається, який вид послуг був наданий адвокатом (первісна консультація, аналіз судової практики, формування правової позиції, консультація клієнта, ознайомлення з матеріалами, відправка поштової кореспонденції, підготовка позовної заяви) та вказана вартість послуги, вартість 2 250 грн.

- платіжна інструкція від 26.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив АО "Захист" суму у розмірі 2 250 грн за надання адвокатської допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц.

Враховуючи викладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи, що відповідачем не подано заяви про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає за можливо задовольнити вимоги щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2 250 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263-265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 11389, який вчинено приватним приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 22.11.2021 року, таким, що не підлягає виконанню.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

4. Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" (03045, м. Київ, вул. Набережно Корчуватська, буд. 27, прим. 2; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 15.01.2025.

Суддя Роман ВІТЮК