Справа №333/2009/24
Провадження №2-п/333/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

представника позивача Фомічова І.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

встановив:

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2024 року у справі №333/2009/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти в розмірі 84 285,00 грн. та судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

31.10.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд вказаного заочного рішення.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення відповідач зазначив, що йому не було відомо про розгляд вище вказаної справи, про винесення судом заочного рішення він дізнався 23.10.2024 року, після того як йому заблокували усі банківські рахунки. 24.10.2024 року він звернувся до суду із заявою про видачу копію заочного рішення, яке він отримав 30.10.2024 року.

З викладеними обставинами у позовній заяві він не погоджується в повному обсязі, так як дані грошові кошти йому були перераховані не помилково, а за фактично виконану роботу, а саме: за здійснення перевезення вантажу, що підтверджується товарно-транспортними накладними № від 13.12.2023 року та № від 16.12.2023 року.

З наведених підстав ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення, винесене Комунарським районним судом м. Запоріжжя 19.06.2024 року у справі №333/2009/24.

Ухвалою суду від 01.11.2024 року вказану заяву було прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

21.11.2024 року до суду від представника ОСОБА_2 Фомічова І.О. надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких зазначено, що згідно товарно-транспортних накладних правовідносини у відповідача виникли з перевізником ПП «ТІМУРАГРО», тобто ОСОБА_1 або був найманим працівником вказаного підприємства, або керував в інтересах ПП «ТІМУРАГРО» на підставі цивільно-правової угоди або іншого договору. Додатково зазначив, що будь-яких доказів на підтвердження договірних відносин між зазначеними особами відповідачем не надано. Враховуючи, що відповідач посилається на наявність договірних відносин з ПП «ТІМУРАГРО», на думку ОСОБА_3 , обов`язок оплати праці/послуг відповідача виник саме у вказаного підприємства, а не позивачки, яка там не працює та не має до нього жодного відношення. Також він вважає, що оплата підприємством своїх зобов`язань за договором повинна здійснюватися самим підприємством з особового рахунку або каси, а не з особистої картки фізичної особи. Працевлаштування ОСОБА_2 в ТОВ «Авангард Поділля» не може стосуватися предмета спору, так як матеріали справи не містять жодних доказів, які б дали можливість стверджувати, що позивачка, пересилаючи грошові кошти відповідачу, діяла в інтересах та від імені ТОВ «Авангард Поділля» або ПП «ТІМУРАГРО».

18.12.2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній зазначив, що він здійснив перевезення вантажу, що підтверджується товарно-транспортними накладними. Із накладних вбачається, що замовником та вантажоодержувачем є ПП «ТІМУРАГРО», в якому одним із засновників (бенефіціаром) та представником є ОСОБА_4 .

У той же час ОСОБА_4 також є засновником та бенефіціарним власником у ТОВ «Авангард Поділля», працівником якого є ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю №908250 від 15.11.2024 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи.

ОСОБА_1 вважає, що ПП «ТІМУРАГРО», ТОВ «Авангард Поділля», ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є пов`язаними особами в розумінні чинного законодавства України.

06.01.2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення до яких долучені скріншоти переписки, які на його думку підтверджують, що ним здійснювалися перевезення вантажу для ПП «ТІМУРАГРО», за який йому 25.12.2023 року трьома платежами були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 84285,00 грн., з яких: 84135,00 грн. оплата за надані послуги, 150,00 грн. комісія банку.

04.01.2024 року з ним на зв`язок вийшов представник ПП «ТІМУРАГРО», який надав йому акт від «УкрТрансБезпеки», виписаний 14.12.2023 року на вище вказане підприємство. Представник ПП «ТІМУРАГРО» вимагав від нього сплатити штраф, на що відповідач не погодився, так як штраф був виписаний на підприємство, а не на нього. Після цього почалися дзвінки і погрози ОСОБА_1 та його сім`ї, на які він перестав відповідати, а вже 04.03.2024 року позивачка по справі ОСОБА_2 подала до нього позов з вимогою повернути начебто помилково перераховані йому кошти.

Також, ОСОБА_1 акцентував увагу, що перше перевезення вагою - 22 т 900 кг (ТНТ від 13.12.2023 року), а друге перевезення 23 т 200 кг (ТНТ від 16.12.2023 року). 46,1 т (22,0 т + 23,2 т) *1850 грн. (ціна за 1 т.) = 85285,00 грн. (оплата за перевезення), з яких 1000, грн. оплата диспетчеру (500,00 грн. (вартість послуг диспетчера за 1 перевезення) *2 (кількість перевезень). Враховуючи наведене, ним отримано 84285,00 грн. за надані послуги (29940,00 грн. + 29940,00 грн. + 24255,00 грн. + 150 грн. комісії).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свою заяву про перегляд заочного рішення з підстав, наведених у ній. Додатково зазначив, що він є фізичної особою підприємцем ІІІ групи та чинне законодавство України дозволяє йому надавати послуги без укладання договору. На товарно-транспортних накладних зазначено марку та номер його особистого транспортного засобу. Також в них зазначено, що замовником (платником) є ПП «ТІМУРАГРО». ОСОБА_2 є представником вказаного підприємства, так як відповідно до відповіді №908250 від 15.11.2024 року вона є працівником ТОВ «Авангард Поділля», в якому засновником є ОСОБА_4 , який також є засновником ПП «ТІМУРАГРО». Крім того, позивачка звернулася до суду не одразу, а після спливу 2 місяців. Грошові кошти сплачувала трьома платежами, що свідчить про свідомий вибір позивача, а не помилковість.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення з підстав, викладених у запереченнях. Додатково зазначив, що ОСОБА_5 не працює в ПП «ТІМУРАГРО» та не має до нього жодного відношення. Грошові кошти, які 25.12.2023 року позивачка перераховувала на рахунок, були її особисті, а не ТОВ «Авангард Поділля» або ПП «ТІМУРАГРО», та призначені особі, яка виготовлювала для неї меблі. У неї був фрагмент аркушу, на якому написано номер банківської карти, куди необхідно перерахувати кошти, що вона і зробила. У подальшому з`ясувалося, що це помилковий рахунок, тому впродовж 2 місяців намагалася вирішити це питання (повернення коштів) у позасудовому порядку.

Позивач ОСОБА_5 до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки до суду не повідомила.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про перегляд заочного рішення, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної № від 13.12.2023 року водій ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу вагою 22 т 900 кг з пункту навантаження: АДРЕСА_3 в пункт розвантаження: АДРЕСА_4 .

Згідно товарно-транспортної накладної № від 16.12.2023 року водій ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу вагою 23 т 200 кг з пункту навантаження: АДРЕСА_3 в пункт розвантаження: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Чехова, 4.

На вказаних товарно-транспортних накладних зазначено, що автомобільним перевізником та замовником (платником) є ПП «ТІМУРАГРО», вантажовідправником ПАТ «Полтавське ХПП», вантажоодержувачем ТОВ «Кернел-Трейд», вид перевезення - договірні.

25.12.2023 року ОСОБА_5 зі своєї банківської картки зробила три перекази на картку № НОМЕР_3 на суми: 29 990 грн. о 14 год. 15 хв., 29 990 грн. о 14 год. 16 хв. та 24 305 грн. о 14 год. 17 хв., що підтверджується квитанціями №01, №36, №49.

Із відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-240418/67431 від 19.04.2024 року вбачається, що картка № НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2024 року у справі №333/2009/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти в розмірі 84 285,00 грн. та судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Згідно ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідачем зазначено, що про наявність заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2024 року відповідачу стало відомо лише 23.10.2024 року, після того як йому заблокували усі банківські рахунки. 24.10.2024 року він звернувся до суду із заявою про видачу копію заочного рішення, яке він отримав 30.10.2024 року.

Враховуючи те, що остання відома адреса місця проживання ОСОБА_1 знаходиться на тимчасово окупованій території (м. Мелітополь), у відповідності до ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд викликав останнього через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Тобто, суд здійснив усі можливі заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

Водночас, з урахуванням того, що ОСОБА_1 був необізнаний про розгляд даної справи, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин.

Стосовно доказів, на які посилався відповідач

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19 (провадження № 14-175цс21) вказано, що «відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17.

Відповідачем за вимогою про стягнення коштів на підставі приписів статті 1212 Цивільного кодексу України має бути учасник цивільних відносин, який безпосередньо та безпідставно збагатився за рахунок позивача.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в цивільному процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Суду не надані докази того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існують договірні відносини, на підставі яких позивач на користь відповідача сплатив грошові кошти у розмірі 84 285,00 грн.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «Авангард Поділля», в якому засновником та бенефіціарним власником є ОСОБА_4 , який також є одним із засновників (бенефіціаром) ПП «ТІМУРАГРО», тому позивачка пов`язана з ПП «ТІМУРАГРО» є лише припущенням відповідача, на якому не може ґрунтуватися доказування.

Припущенням суд також вважає доводи відповідача, що позивачка не могла помилково здійснити 3 платежі і впродовж 2-х місяців не пред`являла з цього приводу жодних претензій.

Обставини, на які посилається відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення, на думку суду, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, доказів на підтвердження заперечень проти позовної заяви відповідачем не наведено і до заяви не долучено. Як вбачається із заяви про перегляд заочного рішення суду, відповідач фактично просить скасувати заочне рішення суду не у зв`язку з наявністю доказів, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи та які не досліджено судом, а у зв`язку з тим, що він не визнає позовні вимоги.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, то за відсутності зазначених обставин у сукупності суд не має підстав для скасування заочного рішення, а отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 284, 286-288 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення безпідставно отриманих коштів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити відповідачу, що згідно ч. 4 ст.287 ЦПК України заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 21.01.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С.Холод