ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/108/25 Справа № 193/746/23 Суддя у 1-й інстанції - Томинець О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Турчак Марина Валеріївна на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2024 року, ухваленого суддею Томинцем О.В у селі Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 09 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

У травні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Софіївського районного суду з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_2 , згідно з яким просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 у них народилася названа вище дочка.

Проте, через несумісність характерів, подружнє життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними були припинені з січня 2023 року, після чого вони стали проживати окремо. Дитина залишилася проживати разом з позивачкою та знаходиться винятково на її утриманні. Через те, що ОСОБА_1 не працює в утримані дитини їй допомагають батьки позивачки.

Посилаючись на те, що домовленостей щодо розміру аліментів між ними не досягнуто, відповідач є працездатною особою, неофіційно працює і має відповідний дохід, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, це і змусило її звернутися до суду з цим позовом.

Відповідач ОСОБА_2 направив до суду зустрічний позов, у якому, посилаючись на те, що він не є біологічним батьком дівчинки ОСОБА_3 , 2020 р.н., просив виключити відомості про нього, як про батька цієї дитини. Крім того, надав документи, згідно яких він також має дочку від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , 2011 року народження.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровськкої області від 09 січня 2024 року позовні вимоги первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволені повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення з актового запису відомостей про батьківство, залишено без задоволення.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням через свого представника адвоката Турчак М.В. оскаржив рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір присуджених судом аліментів до 1/8 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

При цьому, скаржник зазначає, що судом не взято до уваги обставини щодо лікування відповідача та його тяжкої хвороби, що підтверджено відповідними виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, доданими до апеляційної скарги.

Окрім того, судом не враховано, що у відповідача є ще одна неповнолітня дитина від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , 2011 року народження, яка перебуває на його утриманні. Докази сплати аліментів на дочку на картковий рахунок колишньої дружини ОСОБА_5 додані до апеляційної скарги.

Також, сторона відповідача звертає увагу на те, що на утриманні відповідача є непрацездатна матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з 24.02.2020 має третю групу інвалідності, що підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК №276124.

Представник відповідача звертає увагу на те, що у зв`язку з перебуванням відповідача з серпня 2023 року по грудень 2023 року на лікуванні через тяжку хворобу та продовжує лікування хвороби і на даний час, після двох проведених йому операцій надати відповідні докази щодо його тяжкої хвороби, наявності на утриманні іншої неповнолітньої дитини та непрацездатної матері, які потрібно враховувати при визначенні розміру аліментів, у відповідача не було можливості, тому просять суд дослідити надані до апеляційної скарги докази та визнати поважними причини їх неподання до суду першої інстанції.

Вказує, що на даний час відповідач поніс судові витрати в суді апеляційної інстанції у вигляді сплати судового збору в розмірі 1610,40 грн. Адвокат посилаючись на норми ч.8 ст.148 ЦПК України вказує на те, що протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції буде подана заява та надані докази понесених відповідачем судових витрат під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_7 у призначений час апеляційного розгляду справи на відеоконференцзв`язок не вийшла.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду зміні в частині зменшення розміру присуджених до стягнення аліментів, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 28.02.2020 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області (а.с. 3).

У цьому шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька, ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_2 значиться батьком цієї дитини, що підтверджено свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 03.08.2020, виданим виконкомом згаданої вище селищної ради (а.с. 4).

Згідно довідки №697, виданої 02.05.2023 виконкомом Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, позивачка ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , де разом із нею проживає також її малолітня дочка ОСОБА_3 , 2020 року народження (а.с. 10).

Згідно висновків судової молекулярно-генетичної експертизи за №1342-МГ проведеної 26.10.2023 КЗ «Дніпропетровське бюро судово-медичної експертизи» ДОР, що була ініційована саме за клопотанням відповідача, останній може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженою позивачкою ОСОБА_1 . Вірогідність батьківства ОСОБА_2 відносно названої дівчинки складає 99,99999% (а.с.).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що згоди щодо сплати аліментів між сторонами не досягнуто, відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я. Зокрема під час розгляду справи судом установлено, що відповідач лікувався у нейрохірургічному відділенні №1 Обласної клінічної лікарні Харківської обласної ради. Проте на час постановлення рішення, тобто майже через півроку після лікування ОСОБА_2 у цій лікарні, останній будь-яких даних щодо стану свого здоров`я більше не надавав. Крім того судом установлено, що у відповідача є неповнолітня дитина 2011 року народження, від попереднього шлюбу, проте доказів, що останній здійснює її утримання суду надано не було. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , проте погоджується і з доводами представника відповідача ОСОБА_7 про необхідність зменшення, визначеного судом розміру аліментів з частки заробітку (доходу) до 1/8 частки, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

У статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання досуду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини другої статті 356, частини третьої статті 367 та пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Стороною відповідача на підтвердження доводів про зменшення розміру аліментів до апеляційної скарги додано медичні документи про стан здоров`я відповідача (виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого), копія свідоцтва про народження доньки ОСОБА_4 , 2011 року від попереднього шлюбу, платіжні інструкції про сплату відповідачем аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 її матері ОСОБА_5 , акт огляду медико-соціальною експертною комісією матері відповідача ОСОБА_6 , яка має інвалідність третьої групи, які не були надані суду першої інстанції під час судового розгляду справи, оскільки відповідач через тривалу хворобу, з серпня по грудень 2023 року перебував на лікуванні та продовжує лікування тяжкої хвороби, на даний час після перенесених двох операцій не мав можливості надати суду першої інстанції. Вказує, що стан здоров`я відповідача не давав йому можливість повною мірою реалізувати надані йому права, тому представник відповідача просить визнати поважними причини неподання цих доказів суду першої інстанції, дослідити їх та надати відповідну правову оцінку при вирішенні спору.

Окрім того, 06.12.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_7 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії; копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №9.21117, які підтверджують наявність на даний час захворювання відповідача, у зв`язку з яким йому було встановлено інвалідність 2 групи та у зв`язку з яким відповідач по справі проходить постійне лікування, які на час розгляду справи не могли бути подані суду, оскільки були прийняті після ухвалення судового рішення, що є підставою для визнання поважними причини неможливості подання доказів до суду першої інстанції.

Колегія суддів дослідивши надані стороною відповідача докази, якими доведено, що дійсно відповідач тривалий час лікувався та у зв`язку із захворюванням йому було встановлено 2 групу інвалідності, дійшла висновку, що причини з яких відповідач не мав можливості надати ці докази суду першої інстанції є поважними (тривалий процес лікування) та приймає ці докази до дослідження.

У разі виникнення спору між батьками, який випливає з сімейних відносин, суди мають керуватися справедливою рівновагою між інтересами дитини та інтересами обох батьків, яка має бути спрямована на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, тобто отримання дитиною належного матеріального утримання від обох батьків.

Відповідно до практики ЄСПЛ рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків.

Колегія суддів, оцінивши надані відповідачем докази, беручи до уваги стан здоров`я відповідача, якому у зв`язку з тривалою хворобою встановлено інвалідність другої групи, наявність на утриманні доньки ОСОБА_8 , 2011 року народження від іншого шлюбу (добровільно сплачує аліменти матері дитини ОСОБА_5 ), що підтверджено платіжними інструкціями про сплату аліментів, доданими до апеляційної скарги, вважає за можливе зменшити розмір, присуджених судом аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 , 2020 р.н. на користь позивача ОСОБА_1 з до 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Турчак Марина Валеріївна задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2024 року в частині визначеного судом до стягнення розміру аліментів, змінити, зменшивши цей розмір з частки до 1/8 частки.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: