Справа № 149/3045/24
Провадження № 22-ц/801/139/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 рокуСправа № 149/3045/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Стадника І. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Поворознюк Борис Миколайович, на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гончарук-Аліфанової О. Ю. у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін,

у цивільній справі № 149/3045/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Мотивувала заявлені вимоги тим, що вона є власником автомобіля «Chery Tiggo2», д.н.з. НОМЕР_1 . Вказала, що 31 травня 2024 року відбулась ДТП за участі вказаного автомобіля, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Ford EcoSport», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Хмільницького міськрайонного суду від 25 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Також зазначила, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА». У зв`язку з чим, відповідно до акту узгодження страхового відшкодування, страхова компанія виплатила позивачу 29 986,94 грн. Однак, згідно з калькуляцією ПрАТ «ВІННИЧИНА-АВТО», вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становила 57 909,94 грн. Ураховуючи викладене, позивач просила стягнути із відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 27 923,05 грн, 2 500 грн франшизи, 20 000,00 моральної шкоди та вирішити питання про судові витрати.

У подальшому, надавши відповідь на відзив, позивач зменшила розмір позовних вимог в межах різниці між фактичним розміром шкоди за страховою виплатою, яка одержана від страховика, до 2 500 грн франшизи, оскільки згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219121765 розмір франшизи становить 2 500,00 грн, а тому вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

За наведених обставин позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2 500 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, вирішити питання про судові витрати, а також відмовити відповідачу у стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2 500 гривень та моральну шкоду в розмірі 8 000 тисяч гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 283 гривні 90 копійок судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 650 гривень копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду мотивоване тим, що розмір франшизи, згідно з полісом № 219121765, становить 2 500,00 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у вказаному розмірі. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходив з характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, оскільки внаслідок дій відповідача позивач була змушена вживати заходів щодо ремонту транспортного засобу, який купила за три дні до ДТП, була позбавлена можливості протягом тривалого часу користуватись транспортним засобом, що призвело до вимушених змін у житті, а також те, що тяжких наслідків як для побуту позивача так і для стану її здоров`я у результаті дій відповідача не доведено, на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, тому з огляду на засади розумності та справедливості дійшов до висновку про часткове задоволення позову в цій частині в сумі 8 000,00 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2024 року адвокат Поворознюк Б. М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині розподілу сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви змінити та стягнути із відповідача на користь позивача 565 грн 15 коп. сплаченого судового збору.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 20 листопада 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Стадник І. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 грудня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції задовольняючи частково позов та вирішуючи питання про розподіл судових витрат, помилково стягнув з відповідача судовий збір в розмірі 1 283 грн 90 коп.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач ОСОБА_1 неправильно сплатила судовий збір при зверненні до суду. А саме, що позивач вдвічі переплатила судовий збір, який підлягав сплаті, виходячи із ціни позову. Як наслідок це потягло неправильний розподіл судового збору при ухваленні судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направила, що за положеннями частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, обговоривши підстави апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Рішення суду оскаржується в частині стягнення судового збору, в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Вирішуючи при ухваленні рішення у справі питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення судом позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 283,90 грн, яка є пропорційною розміру задоволених позовних вимог (2 442,40*(100*10 500 : 22 500) :100).

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що ціна позову становила 51 423,05 грн, а судовий збір, який підлягав сплаті, відповідно становив 1 211,20 грн, а не 2 422,40 як зазначено позивачем у позовній заяві.

Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статі 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Так, відповідно до змісту позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, ціна позову складала 51 423 грн 05 коп. (а.с.1-3).

Згідно з приписами пунктів 1 та 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюванню сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ (далі Закон № 3674-VІ).

Відповідно до статті 4 Закону № 3674-VІ за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140 грн.).

Позовні вимоги ОСОБА_1 складалися із двох вимог майнового характеру, а саме: стягнення 31 423,05 грн матеріальної шкоди та 20 000 грн моральної шкоди.

Отже при зверненні до суду із вказаним позовом позивачем підлягав до сплати судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, виходячи із ціни позову, яка становила 51 423,05 грн.

Однак позивачем ОСОБА_1 помилково сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Проте дана обставина не є підставою для стягнення із відповідача ОСОБА_2 помилково сплаченого позивачем судового збору при вирішенні судом справи.

Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 3674-VІ, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відтак переплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підлягає поверненню позивачу, за його клопотанням та на підставі ухвали суду.

У відповіді на відзив позивач зменшила розмір позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди з 31 423,05 грн до 2 500 грн. Після зменшення позивачем розміру позовних вимог, які прийняті судом першої інстанції, ціна позову становила 22 500 грн (2 500 грн матеріальна шкода та 20 000 грн моральна шкода) (а.с.45). Разом з тим, таке зменшення позовних вимог не потягнуло за собою зміни розміру судового збору.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом першої інстанції позов задоволено частково, виходячи із заявленої ціни позову на 46,66 % (10 500 грн х 100% / 22 500 грн.). Тому із відповідача ОСОБА_2 підлягав стягненню на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 565,15 грн (1 211,20 грн х 46,66 %).

Таким чином в цій частині доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах закону, тому приймаються апеляційним судом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року підлягає зміні в частині стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційним судом не вирішувався спір по суті заявлених позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Поворознюк Борис Миколайович, задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року в частині стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судового збору змінити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 565 (п`ятсот шістдесят п`ять) грн 15 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. М. Стадник