Провадження №: 2/755/6776/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

за участі:

представника позивача Папазової Г.А.

представника відповідача Якименко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Якименко Миколи Миколайовича про закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

До суду черед підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі посилаючись на те, що на думку ОСОБА_2 , діючи недобросовісно та зловживаючи процесуальними правами, сторона позивача, звертаючись із позовом, приховала від суду той факт, що судами вже неодноразово розглядались заяви/позови ОСОБА_3 щодо припинення сплати аліментів і їй було відмовлено у задоволенні таких заяв/позовів. Твердження представника позивача про те, що наразі, докорінно змінилися обставини обґрунтування позовних вимог, оскільки малолітня донька сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з листопада 2022 року постійно проживає з матір`ю в Австрії, що підтверджується долученими до позовної заяви документами та судовими рішеннями, та перебуває на повному її утриманні не відповідають дійсності. ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 з позовом між тими самими сторонами ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ), про той самий предмет (припинення стягнення аліментів) і з тих самих підстав (наявність двох рішень про стягнення аліментів: на користь матері і на користь батька, наявність висновку органу опіки та піклування, перебування дитини в Австрії з листопада 2022 року), що вже були розглянуті та вирішені у справі №295/12440/21, і є рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24.07.2023 року у справі №295/12440/21, залишене без змін, постановою Житомирського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі №295/12440/2, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання.

В судовому засіданні представник позивача заперечує проти закриття провадження у справи посилаючись на те, що звернення до суду з даним позовом пов`язано з іншими обставинами, а саме той факт, що дитина з 28.02.2022 року не проживає з батьком на користь якого стягнуті аліменти.

Суд, вислухавши клопотання представника відповідача, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили чи ухвали суду про закриття провадження у справі, постановленої між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається.

Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. При цьому, зазначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд в своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 540/406/19, від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18 (провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Судом встановлено, що судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира від 11.06.2020 року у справі №295/6490/20 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.06. 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 24.07.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини відмовлено. Цим же рішенням суду також відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

З тексту рішення вбачається, цитата дослівно, «29.01.2021 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Папазова Г.А., звернулась до суду із зустрічним позовною завою, в якій просить суд припинити стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання донько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх доходів щомісяця починаючи з 11.06.2020 року і до досягнення нею повнолітня - за судовим наказом , який виданий Богунським районним судом м. Житомира від 11.06.2020 року № 295/6490/20, з дня набрання рішення суду законної сили. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що наразі факт проживання малолітньої доньки із батьком ОСОБА_2 жодним документом, зокрема ані судовим рішенням, ані рішенням органу опіки та піклування, не підтверджено. Натомість, в матеріалах справи, зокрема до поданого відзиву додано чисельну кількість документів, якими підтверджується той факт, що постійне місце проживання ОСОБА_4 за згодою сторін було визначено разом з матір`ю, однак своїми протиправними діями відповідач тимчасово змінив місце проживання доньки. На переконання позивача за зустрічним позовом, самовільна зміна відповідачем за зустрічним позовом місця проживання спільної дитини сторін повинно мати наслідки припинення стягнення аліментів з ОСОБА_3 на підставі виданого судового наказу, виданого Богунським районним судом міста Житомира від 11.06.2020 року.».

В даній позовній заяві позивач обґрунтовує своє звернення до суду наступними обставинами. Так, з тексту позовної заяви вбачається, що з листопада 2022 року донька проживає з матір`ю в Австрії. Недоведення факту та законних підстав, які б підтверджували проживання дитини з відповідачем, а також наявність судового рішення, яке не скасовано та факт проживання дитини з матір`ю (позивачем) є саме тими обставинами, що мають істотне значення та на підставі яких стягнення аліментів з позивача має бути припинено.

Проаналізувавши суб`єктний склад сторін, підстави, предмет та обставини позову у кожній справі, суд дійшов висновку, що вони не є тотожними, оскільки мають різні обставини звернення до суду, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у цивільній справі.

На підставі викладеного, керуючись статями 2-5, 12-13, 19, 255, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Якименко Миколи Миколайовича про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 20.01.2025 року.

Суддя Н.О. Яровенко