Провадження № 2/205/146/25
У Х В А Л А

17 січня 2025 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Виговської Є.В.

в ході судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про стягнення компенсації за не отримане речове майно,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказана цивільна справа.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона проходила службу з 06.02.2006 по 31.08.2007 року в прикордонному загоні (в/ч НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби для подальшого проходження служби вибула до НОМЕР_3 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , де проходила службу по 06.02.2022 року включно. До НОМЕР_3 прикорданного загону (в/ч НОМЕР_1 ) прибула з речовим атестатом з попереднього місця служби та була зараховано на повне речове забезпечення. Згідно наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 25.01.2022 року № 74-ОС її було звільнено з військової служби в запас, у зв`язку із закінченням строку контракту та виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Вона, відповідно до п.п. 3,4 Постанови КМУ від 16.03.2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно», звернулася до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_1 з рапортом щодо здійснення їй виплати грошової компенсації за не отримане речове майно за періоди служби з 06.02.2006 року по 06.02.2022 року.

Не отримавши грошової компенсації за не отримане речове майно, вона звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання противоправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в день виключення із списків особового складу компенсації за не отримане речове майно за період служби у загоні. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виплати в день виключення зі списків особового складу компенсації за не отримане речове майно за період служби у загоні. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно.

На виконання даного рішення суду було відкрите виконавче провадження №74778142, яке було закрито.

Відповідно до довідки-розрахунку ТОВ «Юрек-Аудіт» від 13 липня 2024 року розмір грошової компенсації ОСОБА_1 за не отримане речове майно складає 142 884,43 гривень, які остання просить стягнути з відповідача на свою користь. Також позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 40 000,00 гривень, оскільки відповідач умисно затягує процес та не сплачує їй грошову компенсацію за не отримане речове майно, що привело її до страждання, які довелося перенести за два роки зокрема:порушення звичайного способу життя, негативного впливу на здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з судовими процесами.

Представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 Брушнівська-Стецина З.В. звернулася до суду з клопотанням про передачу справи до адміністративного суду за належністю предметної підсудності. В обґрунтування даного клопотання посилається на те, що, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 20 КАС України встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 10 розділу I Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 № 1132 (далі - Інструкція № 1132), речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За не отримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Згідно п. 14 розділу ІІІ Інструкцію про організацію речового забезпечення в Державній прикордонній службі України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.05.2024 № 310 (далі Інструкція № 310), у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця, переведення до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини, такому військовослужбовцю (членам сім`ї та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця), виплачується грошова компенсація вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178.

Отже у спірних правовідносинах, як за Інструкцією № 1132, так і за Інструкцією № 310, Відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій речового забезпечення в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами відносно компенсації речового майна), належать до юрисдикції адміністративних судів. Оскільки ЦПК України не містить норм, які регулюють питання передачі на розгляд до належного суду справ, провадження у яких відкрито без дотримання предметної підсудності, тому, за аналогією закону, відповідно до ст.31 ЦПК України, просила суду передати дану справу до адміністративного суду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Івус П.В. надав до суду письмові заперечення проти заявленого клопотання. В обґрунтування такого заперечення зазначає, що предметом спору у позову поданому до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська є завдана матеріальна шкода у розмірі компенсації за не отримане речове майно, витрат на правову допомогу, витрат на судовий збір та моральна шкода. Даний спір належить до вирішення у юрисдикції цивільного суду. У позові не міститься жодного посилання на КАС України. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічноправових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 3 статті 4 КАС України встановлено, що адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Виходячи з аналізу глави 2 розділу І КАС України під адміністративною юрисдикцією розуміється сукупність предметної, інстанційної, територіальної підсудності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію між місцевими загальними як адміністративними судами та окружними адміністративними судами.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 20 КАС України встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

За ч.5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Під час ухвалення рішення суд, відповідно до ст. 244 КАС України, вирішує в тому числі як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 10 розділу I Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 № 1132 (далі - Інструкція № 1132), речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За не отримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Згідно п. 14 розділу ІІІ Інструкцію про організацію речового забезпечення в Державній прикордонній службі України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.05.2024 № 310 (далі Інструкція № 310), у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця, переведення до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини, такому військовослужбовцю (членам сім`ї та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця), виплачується грошова компенсація вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178.

Отже у спірних правовідносинах, як за Інструкцією № 1132, так і за Інструкцією № 310, Відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій речового забезпечення в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19).

Військова служба є різновидом служби публічної, тому суд дійшов висновку, що спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами відносно компенсації речового майна), належать до юрисдикції адміністративних судів. Така позиція суду ґрунтується на підставі постанов Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі 362/643/21.

Дослідженням змісту позову судом встановлено, що вимоги позивача ОСОБА_1 пов`язані з соціальним захистом військовослужбовців, в склад якого також включено компенсація вартості за не отримане речове майно, тому її позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому суд, враховуючи вищевикладене обґрунтування, відхиляє позицію представника позивача ОСОБА_1 адвоката Івус П.В., щодо вирішення даного спору судом цивільної юрисдикції, оскільки така позиція є необґрунтованою в сенсі ст.ст.19, 20, 21, 244 КАС України, зміст яких викладено вище, та постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про стягнення компенсації за не отримане речове майно та моральної шкоди, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.

Оскільки діючими нормами ЦПК України передбачено вирішення питання щодо закриття провадження у справі у разі неможливості її розгляду в порядку цивільного судочинства, та не передбачено передачу цивільних справ за підсудністю до судів адміністративної юрисдикції, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи № 522/19278/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації за не отримане речове майно та моральної шкоди на розгляд до адміністративного суду за належністю предметної підсудності.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.255, 258-260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 Брушнівської-Стециної Зоряни Володимирівни про передачу справи № 522/19278/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про стягнення компенсації за не отримане речове майно та моральної шкоди, на розгляд до адміністративного суду за належністю предметної підсудності, відмовити.

Провадження у цивільній справі № 522/19278/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про стягнення компенсації за не отримане речове майно у розмірі 142 884,43 гривень, моральної шкоди у розмірі 40 000 гривень, закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О.Костромітіна .