Справа № 191/2421/24
Провадження 2/172/459/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.01.2025 Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Голубенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за розпискою, -
До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним особисто було передано відповідачу в борг органічні добрива: NPK - 2960 л, триходерн - 750 л, цинк - 400 л, бор - 970 л, бітоксибацилін - 640 л, універсальне - 74,0 л, магній - 440 л, СМ № 1 - 1220 л, ауксин - 200л. загальна вартість переданих у позику органічних добрив складає 1063060,00 грн. Позичальник зобов`язався повернути позичені добрива у строк не пізніше 01.04.2022 року за місцем проживання позикодавця. У випадку не повернення органічних добрив у строк не пізніше 01.04.2022 року, позичальник зобов`язався відшкодувати їх вартість в строк не пізніше 01.04.2022 року. На підтвердження отримання органічних добрив відповідачем було надано особисту письмову розписку від 19.05.2021 року із зазначенням умов їх повернення. До теперішнього часу відповідач не повернув борг, заходи досудового врегулювання спору результатів не дали. Відповідачу була направлена на адресу позичальника вимога від 02.04.2024 року про повернення суми позики у розмірі 1063060,00 грн., однак у визначений у вимозі термін відповідач зобов`язання не виконав. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 1063060,00 грн. у рахунок відшкодування погашення боргу за розпискою від 19.05.2021 року, а також судові витрати у справі.
Ухвалою від 04.07.2024 року провадженні у справі відкрито та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 19 травня 2021 року в м. Запоріжжя було передано ОСОБА_2 в борг органічні добрива: NPK - 2960 л, триходерн - 750 л, цинк - 400 л, бор - 970 л, бітоксибацилін - 640 л, універсальне - 74,0 л, магній - 440 л, СМ № 1 - 1220 л, ауксин - 200л. загальна вартість переданих у позику органічних добрив складає 1063060,00 грн. Позичальник зобов`язався повернути позичені добрива у строк не пізніше 01.04.2022 року за місцем проживання позикодавця. У випадку не повернення органічних добрив у строк не пізніше 01.04.2022 року, позичальник зобов`язався відшкодувати їх вартість в строк не пізніше 01.04.2022 року.
На підтвердження отримання органічних добрив відповідачем було надано особисту письмову розписку від 19.05.2021 року із зазначенням умов їх повернення.
Відповідачу була направлена на адресу позичальника вимога від 02.04.2024 року про повернення суми позики у розмірі 1063060,00 грн., однак у визначений у вимозі термін відповідач зобов`язання не виконав.
У зв`язку з вказаним позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення суми у розмірі 1063060,00 грн. у рахунок відшкодування погашення боргу за розпискою від 19.05.2021 року, оскільки відповідач у визначені договором позики строки не повернув суму позики у зв`язку з чим, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає таке.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 526, 533, 625, 1046-1050 ЦК України, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за розпискою - задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 суму у розмірі 1063060 (один мільйон шістдесят три тисячі шістдесят три) гривні 00 копійок у рахунок відшкодування погашення боргу за розпискою від 19.05.2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.Г. Битяк