Справа №751/8564/24
Провадження №2/751/69/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2025 року місто Чернігів
Новозаводський районний суд м. Чернігова
в складі: головуючого-судді Діденко А.О.
при секретарі Бобровник Н.В.
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «Комерційний банк «ГЛОБУС»
представники позивача Прохоренко Валерій Петрович, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Встановив:
І. Стислий виклад позиції позивача
АТ «КБ «ГЛОБУС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту АТ «КБ «ГЛОБУС» для фізичних осіб від 13.07.2020 у розмірі 21 949,40 грн, а також понесених судових витрат (а.с.1-3).
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.07.2020 ОСОБА_1 акцептувала публічну пропозицію банку та приєдналась до договору про надання споживчого кредиту. В анкеті-заяві відповідачем погоджені умови кредитування, зокрема сума кредиту, строк кредитування, пільговий період, комісія за управління кредитом, розмір процентної ставки, порядок повернення кредиту та сплати платежів тощо. Зазначає, що відповідачем грубо та систематично порушено умови договору, оскільки остання не здійснювала повернення грошових коштів відповідно до графіку платежів та договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань станом на 01.08.2024 утворилась заборгованість за кредитом та комісією (процентами) в розмірі 21 949,40 грн.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 04 жовтня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалами суду від 29.10.2024 та 04.12.2024 розгляд справи відкладався з метою забезпечення принципу змагальності сторін та не порушення процесуальних прав відповідача на подачу відзиву на позовну заяву, а також у зв`язку з необхідністю вжиття заходів щодо сповіщення відповідача розгляд справи.

Також 30.12.2024 розгляд справи відкладався.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Від представника позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.

З урахуванням вищевикладеного судом 13.01.2025 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

13.07.2020 ОСОБА_1 підписала заяву-анкету №40367880 на приєднання до Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «ГЛОБУС», відповідно до якої просила надати споживчий кредит в сумі 13 124,00 грн, строком на 36 місяців з 13.07.2020 до 12.07.2023, з комісією за управління кредитом 3,99% щомісяця, що становить 523,65 грн, та процентною ставкою 0,001% річних (а.с.14).

Підписанням цієї заяви-анкети відповідач підтвердила, що акцептує Публічну пропозицію банку (а.с.12) в повному обсязі, яка з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами (а.с.13), паспортом споживчого кредиту (а.с.14зв), таблицею обчислення вартості кредиту (а.с.14) складають Договір про надання споживчого кредиту (а.с.5-11), укладення якого вона підтвердила, а також зобов`язується виконувати його умови.

З руху по особовому рахунку відповідача за період з 13.07.2020 до 01.08.2024 вбачається, що ОСОБА_1 частково здійснювала погашення заборгованості та сплачувала комісію (а.с.31-34).

Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №40367880 від 13.07.2020, укладеним між сторонами у справі, станом на 01.08.2024 виникла заборгованість в сумі 21 949,40 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 8 860,44 грн, заборгованості за комісією 13 088,96 грн (а.с.24-30).

Позивач звертався до відповідача з проханням сплатити заборгованість за договором №40367880 від 13.07.2020 (а.с.16-18), проте на даний час заборгованість несплачена.

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним - стаття 1055 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За приписами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що відповідач, всупереч наведеному вище принципу змагальності цивільного судочинства, не давала свого відзиву із власними запереченнями щодо заявленого позову, не надала будь-яких аргументів та доказів на спростовування позовних вимог та не поставила під сумнів надані позивачем докази щодо розміру заборгованості за кредитним договором.

Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором про надання споживчого кредиту АТ «КБ «ГЛОБУС» для фізичних осіб від 13.07.2020 року, яка складається із заборгованості за кредитом.

Водночас суд не може погодитися із нарахуванням комісії в розмірі 13 088,96 грн з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі №204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом укладеного між сторонами кредитного договору, розмір комісії за управління кредитом становить 3,99%. Тобто позивачем фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Надані позивачем докази в їх сукупності не підтверджують, що в укладеному кредитному договорі були передбачені додаткові та супутні банківські послуги, за які встановлена така щомісячна комісія. Також банк не зазначив та не надав доказів узгодження з відповідачем переліку послуг, за які вона має сплачувати комісію. До того ж, позивачем на зазначено про види послуг, що надавалися ОСОБА_1 (інформування відповідача про здійснення щомісячних платежів, надання інформації щодо стану заборгованості, інформування про виникнення простроченої заборгованості, консультування відповідача тощо), та дату їх надання.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правомірності нарахування та стягнення з відповідача передбаченої умовою договору комісії за управління кредитом, оскільки з тексту позовної заяви та доданих до неї документів взагалі не випливає ані зміст вказаної послуги, ані обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за управління кредитом щомісячно в розмірі 3,99%, що становить 523,65 грн, є нікчемними.

Водночас з дослідженого в судовому засіданні руху по особовому рахунку вбачається, що відповідачем сплачено 1 048,95 грн у рахунок погашення комісії, тоді як такі кошти мали бути спрямовані на погашення заборгованості за тілом кредиту.

У зв`язку з цим загальний розмір заборгованості відповідача за даним кредитним договором становить 7 811 грн 49 коп., виходячи з такого розрахунку: 8 860,44 грн (заборгованість за кредитом) - 1 048,95 грн (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісії) = 7 811,49 грн.

Отже, позовні вимоги АТ «КБ «ГЛОБУС» підлягають задоволенню частково.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.4), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 077,62 грн (3028 х 7811,49 / 21949,40).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору №010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 адвокатом Прохоренком В.П. (а.с.21).

Позивач сплатив на користь адвоката 6 000,00 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується актом №40367880 прийому-передачі послуг за договором від 12.09.2024 (а.с.35) та платіжною інструкцією (а.с.36).

У постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі № 757/36628/16ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної робот, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру вказаних витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 2 135,32 грн (6000 х 7811,49 / 21949,40).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

Вирішив :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту АТ «КБ «ГЛОБУС» для фізичних осіб від 13.07.2020 року в розмірі 7 811 (сім тисяч вісімсот одинадцять) грн 49 коп., що складається з простроченої заборгованості за кредитом.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» судові витрати у розмірі 1 077,62 грн судового збору та 2 135,32 грн витрат на правничу допомогу, а всього 3 212 (три тисячі двісті дванадцять) грн 94 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 13.01.2025.

Позивач Акціонерне товариство «Комерційний банк «ГЛОБУС» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, пров. Куренівський, 19/5, )

Відповідач ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя А.О. Діденко