Справа № 185/8681/24
Провадження № 2/185/842/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 січня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Бублик А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» через свого представника адвоката Тараненка Артема Ігоровича звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 14 серпня 2024 року.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що 10 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 414950492 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідач підписав кредитний договір за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV79BW6.

Відповідач не виконував обов`язок по поверненню кредиту та сплаті процентів, на день подання позовної заяви заборгованість складає 65 347 грн, у тому числі: тіло кредиту 22 000 грн, відсотки 43 347 грн.

Згідно з договором факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, дія якого неодноразово продовжувалася додатковими угодами, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладений договір факторингу № 05/0820-01, в подальшому укладалися додаткові угоди, якими продовжувалася дія договору факторингу. Згідно цього договору до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року.

17 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 17/07/24, згідно якого позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 65 347 грн, судові витрати на сплату судового збору 2422 грн 40 коп, на професійну правничу допомогу 6000 грн.

Рух по справі

27 серпня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

За даними Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації згідно ЄДДР, поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси проживання відповідача суду не повідомлено.

Тому згідно з положеннями пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Висновки за результатами розгляду заявлених вимог

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено статтями 11-12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

З матеріалів справи видно, що 10 грудня 2021 року позичальник ОСОБА_1 уклав з кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 414950492 в електронній формі з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового ідентифікатора. (а.с.19-22)

За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 22 000 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 09 січня 2022 року.

Платіжним дорученням від 10 грудня 2021 року підтверджується здійснення переказу коштів у розмірі 22 000 грн платником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь отримувача ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_2 . (а.с.30)

Згідно з презумпцією правомірності правочину, що визначена статтею 204 ЦК України, договір № 414950492 від 10 грудня 2021 року є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Як визначено статтями 512, 514, 516 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2.1.1.5 договору № 414950492 від 10 грудня 2021 року, укладеного між кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником ОСОБА_1 , передбачено право кредитодавця укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого кредитодавець у будь-який час має право відступити свої вимоги до позичальника будь-якій третій особі.

Отже договором, укладеним між відповідачем та первісним кредитором, передбачено право кредитора відступити свої вимоги до позичальника іншій особі, при цьому наявність згоди на це боржника договором не передбачена.

Первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року , яка станом на 15 лютого 2022 року складає 60 117 грн 20 коп, в тому числі: тіло кредиту 22 000 грн, проценти 38 117 грн 20 коп. (а.с.51-52)

Як зазначає позивач, згідно з договором факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, дія якого неодноразово продовжувалася додатковими угодами, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року.

В подальшому 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладений договір факторингу № 05/0820-01, в подальшому укладалися додаткові угоди, якими продовжувалася дія договору факторингу. Згідно цього договору до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року.

У свою чергу 17 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 17/07/24, згідно якого позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року.

Довідкою від 16 липня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтвердило, що 15 лютого 2022 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року, укладеним з ОСОБА_1 , новому кредитору ТОВ «Таліон Плюс» згідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. (а.с.14)

Згідно з додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони посвідчують передачу права вимоги до боржників. (а.с.43-46)

У реєстрі прав вимоги № 173 від 16 лютого 2022 року, підписаному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» під номером 79 містяться дані за договором № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеним з ОСОБА_1 . (а.с.53-54)

Як визначено статтею 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Проте до позовної заяви не додано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу, укладеним між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс», а також за іншими договорами про відступлення прав вимоги до відповідача. Таким чином згідно наведеного висновку Верховного Суду, позивачем не надано всіх належних доказів набуття ним права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року.

Тому позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 414950492 від 10 грудня 2021 року не обґрунтовані належним чином і задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

За змістом статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору 2422 грн 40 коп, на професійну правничу допомогу 6000 грн. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

-Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», 02090 місто Київ, вулиця Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, ,

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя У.М. Болдирєва