ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 687/647/24

Провадження № 22-ц/820/180/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

ОСОБА_1 зазначила, що з 19 жовтня 2008 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2014 року. Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою. На підставі рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 16 вересня 2013 року та до повноліття дитини. Відтоді матеріальний стан позивачки погіршився, оскільки її звільнили з роботи, а витрати на сина збільшилися та грошові кошти знецінилися. Відтак мають місце підстави для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд змінити розмір аліментів на дитину та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду та до досягнення сином повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2024 року позов задоволено.

Змінено розмір стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду та до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Суд керувався тим, що матеріальний стан ОСОБА_1 погіршився, внаслідок чого мають місце підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів на дитину.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зміна способу стягнення аліментів на дитину можлива лише за наявності підстав для зміни їх розміру, тобто у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, поліпшення або погіршення здоров`я когось із них. Оскільки ОСОБА_1 не довела погіршення свого майнового стану з часу визначення судом розміру аліментів на дитину, а чинне законодавство забезпечує виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру аліментів, то її позов є безпідставним і не підлягає задоволенню. Крім того, на утриманні ОСОБА_2 перебувають дружина від нового шлюбу, новонароджена дитина та батько похилого віку, а він як військовослужбовець брав участь у бойових діях і був поранений. Наразі стан здоров`я відповідача погіршився, внаслідок чого він потребує лікування, що є додатковою підставою для відмови у зміні розміру аліментів. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Також суд безпідставно відхилив клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на час його перебування у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Хмельницький апеляційний суд ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 3 грудня 2024 року встановив учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 27 грудня 2024 року.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу 29 грудня 2024 року (згідно відтиску поштового штемпеля на конверті), тобто з порушенням установленого судом строку. При цьому вона не обґрунтувала поважність причин пропуску цього строку та не подала суду заяву про його поновлення.

Відтак апеляційний суд в силу статей 126, 127 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) залишив поданий ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу без розгляду.

Щодо додаткових доказів

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За змістом частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_2 подав апеляційному суду письмові докази щодо свого майнового та сімейного стану, а також стану здоров`я.

ОСОБА_2 є військовослужбовцем і перебуває на військовій службі, він не брав участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

З метою реалізації сторонами права на справедливий суд (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та дотримання принципу змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України), відповідно до частини восьмої статті 83, частини третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції ухвалою від 3 грудня 2024 року поновив ОСОБА_2 строк на подання доказів і долучив їх до матеріалів справи.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю ОСОБА_1 і перебуває на її утриманні.

Заочним рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 16 вересня 2013 року та до повноліття дитини.

ОСОБА_1 проживає з матір`ю ОСОБА_5 і братом ОСОБА_6 у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

З 6 березня 2024 року ОСОБА_1 не працює та не має доходу.

З 13 квітня 2022 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_8 . У зв`язку з цим ОСОБА_7 перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує соціальну допомогу.

ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України. Під час військової служби ОСОБА_2 отримав закриту черепно-мозкову травму та проходив лікування.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першою 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Із положень частини першої статті 184 СК України слідує, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як передбачено частиною першою статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей.

Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним.

Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, в силу статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, та навпаки).

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа №6-143цс13), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Указаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року (справа №343/945/19), від 12 січня 2022 року (справа №545/3115/19), від 22 серпня 2022 року (справа №712/6313/21).

Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року (справа №152/100/18) не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні майже аналогічного спору не підлягає застосуванню стаття 192 СК України. При цьому Верховний Суд зазначив, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа №372/2393/17).

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року (справа №759/22898/20) зазначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги для зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на дитину, ОСОБА_1 обґрунтувала свої вимоги необхідністю збільшення розміру аліментів, оскільки з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів витрати на сина ОСОБА_3 збільшилися у зв`язку з досягненням ним неповнолітнього віку та знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, а визначений судом розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі 400 грн на місяць не був достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с.7) і довідки фізичної особи підприємця ОСОБА_9 №15 від 21 травня 2024 року (а.с. 8) слідує, що 6 березня 2024 року позивачка втратила постійну роботу та стабільний заробіток, хоча на час присудження з ОСОБА_2 аліментів на дитину вона працювала продавцем та отримувала дохід.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 фактично не заперечує факт погіршення матеріального становища ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням потреб дитини та знецінення грошової одиниці України.

ОСОБА_2 є здоровою та працездатною особою, проходить службу у Збройних Силах України і має стабільний дохід. Водночас у справі відсутні належні та допустимі докази понесення ним витрат на своє лікування та перебування на його утриманні батька ОСОБА_10 .

Також ОСОБА_2 не спростовано твердження ОСОБА_1 про його спроможність надавати дитині утримання в частці від заробітку (доходу).

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано керувався тим, що розмір і спосіб стягуваних аліментів підлягає зміні, а з ОСОБА_2 на користь позивачки підлягають стягненню аліменти у розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Зібрані докази вказують на те, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 сімейний стан ОСОБА_2 змінився, зокрема, він одружився та у нього народилася дитина. Натомість, ці зміни сімейного стану відповідача не є безумовною підставою для відмови в позові ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, оскільки матеріальний стан ОСОБА_2 дозволяє йому сплачувати аліменти на дитину у заявленому позивачкою розмірі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про необхідність зміни розміру та способу стягуваних із ОСОБА_2 аліментів на дитину.

Подане ОСОБА_2 в електронній формі (на електронну адресу суду, а не через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему) клопотання про зупинення провадження у справі не було підписано ним з використанням електронного підпису, а тому в силу статті 183 ЦПК України суд першої інстанції правомірно залишив це клопотання без розгляду.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини та порядок розгляду справи. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим позиціям Верховного Суду України щодо підстав і порядку зміни розміру стягнення аліментів на дитину.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Борсук В.О.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 50