Справа № 570/2327/24
Номер провадження 2/570/131/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рудики С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 р. позивач ОСОБА_2 звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.12.2015 р. у справі №570/4538/15 з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 до частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позову вказує, що згідно з рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.12.2015 р. у справі №570/4538/15-ц прийнято рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 18.11.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.

03.03.2016 р. державним виконавцем відділу ДВС РМУЮ Ковтунець Ю.С. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №570/4538/15-ц, виданого 21.01.2016 р. Рівненським районним судом Рівненської області.

По сьогоднішній день з нього стягуються аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку.

Однак наразі наявні обставини, які змушують його звернутися з даною позовною заявою до суду для зменшення розміру аліментів. Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2023 р. №10242 позивач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 28.12.2023 р. №10245, в період з 09.08.2023 р. по 28.12.2023 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с.Виїмка Донецької області.

На даний час позивач отримує грошове забезпечення, так як є військовослужбовцем та служить у лавах ЗСУ, з травня 2022 р. по даний час отримує грошове забезпечення в розмірі близько 100 000 грн.

Після винесення судом рішення та визначення первісного розміру аліментів у нього змінилися обставини, які впливають на розмір сплати аліментів, оскільки він як мобілізований військовослужбовець, періодично перебуває в зоні активних бойових дій, змушений додатково витрачати кошти на амуніцію, плитоноски, навушники для обладнання бліндажів, дошки, плівку, пінофол, старлінк, акумулятори до старлінка, кауфлов, інше спорядження та додатковий одяг, що коштує досить значних коштів. Також разом з побратимами по службі постійно витрачає власні кошти на ремонт автомобілів, купівля шин, ремонт військової техніки, які життєво необхідні на передовій лінії фронту. Більша частина коштів витрачається на забезпечення потреб на фронті, оскільки держава не надає достатньо коштів для цього, тому коштів, які в нього залишаються, а це близько 30 тисяч не вистачає для задоволення потребу найнеобхіднішому.

Підтвердити витрачання коштів на забезпечення потреб на фронті немає можливості, оскільки захищати Батьківщину на фронті, де ведуться активні бойові дії і паралельно збирати докази на постійне придбання військової амуніції, одягу, ремонту авто, не має можливості.

Стягувач колишня дружина, перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, на скільки відомо позивачу стан здоров`я та матеріальне забезпечення його сина хороші. Колишня дружина налаштувала сина проти нього, дитина не бажає з ним спілкуватися, тому вважає, що відповідач перешкоджає йому брати участь у вихованні сина.

Стан здоров`я у позивача погіршився, і одразу після ротації, яка надіється буде застосована ближчим часом, повернеться додому та буде лікуватися.

Наводить положення ст.3 Конвенції про права дитини, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.51 Конституції України, ч.9 ст.7, ст.141, ст.ст.180, 181, ч.2 ст. 182, ст.192 СК України, ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., п.23 Постанови ПВСУ від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 р.», ЗУ «Про прожитковий мінімум», ст. 46 Конституції України та вважає, що у даному випадку розмір аліментів, призначених рішенням суду необхідно зменшити до частини з усіх видів заробітку та доходів до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16.05.2024 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04.06.2024 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07.08.2024 р. клопотання представника відповідача адвоката Рудики С.Ю. про витребування доказів задоволено та витребувано докази.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.11.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності позивача вх.11731/24 від 04.07.2024 р. позивач просить справу, як підготовче судове засідання так і розгляд справи по суті, розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Рудика С.Ю. просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не доведено погіршення здоров`я чи матеріального стану позивача. Навпаки із долучених матеріалів та позовної заяви, а також уточненої позовної заяви видно, що матеріальний стан позивача покращився, оскільки позивач вказує про свої щомісячні доходи в розмірі 111086 грн. Документів про погіршення здоров`я позивач не надав ніяких.

Крім сина у позивача більше ніяких утриманців немає. Син перехворів на COVID-19, імунна система стала слабкою, він часто хворіє на простудні захворювання, що підтверджується медичною карткою сина. Однак відповідач не зверталася із позовом про стягнення додаткових витрат з позивача на лікування сина.

Виплата коштів за перебування на виконанні бойового завдання, це разові виплати. Такі виплати не носять систематичного характеру.

Позивач має нормальний стан здоров`я, є працездатною особою. Його матеріальний стан, навіть із відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що у свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання в розмірі, визначеному судом.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.12.2015 р. у справі №570/4538/15-ц стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від його (відповідача) заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 18.11.2015 р. до досягнення дитиною повноліття.

Як убачається із засвідченої позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50393608 від 03.03.2016 р. на підставі виконавчого листа №570/4538/15-ц, виданого 21.01.2016 Рівненським районним судом Рівненської області стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 18.11.2015 р. до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07.06.2016 р. у справі 570/2324/16-ц розірвано шлюб між сторонами у справі.

Як убачається з довідки №10242 від 28.12.2023 р., виданої в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Як убачається з довідки №10245 від 28.12.2023 р., виданої командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 , про безпосередню учать особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, старший сержант ОСОБА_2 дійсно в період з 09.08.2023 р. по 28.12.2023 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в с.Виїмка Донецької області.

Як убачається зі Звіту про здійснені відрахування та виплати Військова частина НОМЕР_1 від 30.12.2023 р. №5/7616, ОСОБА_2 за постановою від 02.11.2023 р. ВП №50393608 за листопад 2023 р. у графі «Нарахована зарплата, інші доходи. Всього 111086,67», у графі «Відсоток (частка) стягнення 1/3. Утримана сума Всього28330,00».

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП 50393608 від 26.06.2024 р. №42950, виданого старшим державним виконавцем К. Шимко, у зв`язку з відсутністю в матеріалах виконавчого провадження довідки про доходи боржника розрахунок заборгованості здійснювався на підставі середньомісячної заробітної плати по Рівненському району. Заборгованість по аліментах нараховувалася державним виконавцем згідно ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», статті 195 Сімейного кодексу України та інформації, що міститься в матеріалах виконавчого провадження станом на 01.07.2024 р. заборгованість відсутня.

Як убачається з довідки №843 від 11.09.2024 р. про місячне грошове забезпечення ОСОБА_2 , виданої в/ч НОМЕР_2 , за період з 21.05.2022 р. по 08.08.2023 р., «Всього до видачі 1382847,24 грн.»

Як убачається з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_2 , виданої в/ч НОМЕР_1 від 21.09.2024 р. № 5/6100, До видачі: за серпень 2023 р. ГЗ 7743,43 грн., Дод. Виплата 8709,68 грн.; за вересень 2023 р. ГЗ 4587,50 грн., Дод. Виплата 5000 грн.; за жовтень 2023 р. ГЗ 27525,00 грн., Дод. Виплата 66129,03 грн.; листопад 2023 р. ГЗ 18285,77 грн., дод. Виплата 64374,56 грн.; за грудень 2023 р. оздоровчі 27112,12 грн., ГЗ (аванс) 13412 грн.; ГЗ доплата 4715,01 грн., Дод. Виплата 62553,08 грн.; січень 2024 р. ГЗ 18278,97 грн., Дод. Виплата 62628,84 грн.; лютий 2024 р. ГЗ 18226,61 грн., Дод. Виплата 33151,61 грн.; березень 2024 р. ГЗ 18287,85 грн.; дод. Виплата 61275,85 грн.; квітень 2024 р. ГЗ 18294,95 грн., Дод. Виплата 57273,33 грн.; травень 2024 р. 18296,73 грн., Дод. Виплата 57518,27 грн.; червень 2024 р. оздоровчі 27112,13 грн., ГЗ 18304,13 грн.; Дод. Виплати 58838,89 грн.; липень 2024 р. ГЗ 18748,25 грн., Дод. виплати 27956,99 грн.

Щодо ксерокопії Акту про надані медичні послуги для пацієнта ОСОБА_6 , 1971 р.н. (№3146) на суму 2000 грн., то суд критично оцінює підставу позову про зміну розміру аліментів, яку вказує позивач, що стосується його участі в утриманні ОСОБА_6 , оскільки належних, допустимих доказів її утримання позивачем до суду не надано.

В межах заявлених позовних вимог у даній справі, виходячи з предмету позову, слід керуватися частиною першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Верховний Суд у постанові від 29 січня 2021 року у справі №303/369/20 зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Згідно зі ст.ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з 1/3 частини заробітку (доходу) на 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що він перебуває на військовій службі.

При цьому, з наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог неможливо встановити, що в нього відбулись зміни в бік погіршення матеріального стану, або зміни сімейного стану, погіршення стану здоров`я.

Сам факт проходження позивачем ОСОБА_2 військової служби не свідчить про зміну його матеріального стану та не є підставою для зменшення розміру аліментів на малолітню дитину.

Позивач не довів належними та допустимими доказами, що в нього погіршився матеріальний стан, у зв`язку з чим він неспроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду.

На вищенаведених правових висновках базується і постанова Верховного Суду від 16.09.2024 р. у справі №591/6388/22.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягується відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18.12.2015 р. у справі №570/4538/15-ц, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач проходить військову службу без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина та суперечитиме його інтересам.

На думку суду, визначений розмір аліментів не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості, а також інтересам дитини, яка має право на гідний рівень матеріального забезпечення.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів що стягуються за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.12.2015 р. у справі №570/4538/15-ц із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 16.01.2025 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.