Справа № 442/3344/23 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/1518/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Цяцяк Р.П., судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Ковальчука Ю.П.;

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Яцківа І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 05 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Яцків Ігор Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому - «Банк» або «відповідач»), у якому просив:

-захистити права споживача ОСОБА_1 та розірвати укладений 22 квітня 2015 року між позивачем та AT КБ «Приватбанк» договір №SAMDNWFC3, на підставі якого видано картку VISA Універсальна № НОМЕР_1 , яка переведена з номеру банківської карти НОМЕР_2 ;

-припинити нарахування по картці/рахунку позивача № НОМЕР_1 в AT КБ «ПриватБанк» щомісячних платежів за кредитом на загальну суму 20 248 грн. та заборгованості по ним, які були оформлені на позивача 28.03.2022 року, скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ним;

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок сплачених позивачем коштів за період з 28.03.2022 року на день винесення рішення на рахунок позивача.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач 22.04.2015 року уклав з Банком кредитний договір № SAMDNWFC3, на підставі якого отримав картку VISA Універсал банк № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ).

28.03.2022 року близько 17 год. 13 хв. за адресою АДРЕСА_1 , на території ТК "Gagarin Mall, внаслідок протиправних дій третіх осіб зі згаданої картки позивача було знято кредитні кошти 20 248 грн. та 530 грн. 80 коп. його власних коштів: загалом - 20 778 грн. 80 коп. Позивач в цей час, а саме - 28.03.2022 року перебував за місцем праці в АДРЕСА_2 . 28.03.2022 року близько 17 год. 16 хв. на телефонний номер позивача на чат-бот AT КБ "Приватбанк" у VIBER надійшло повідомлення наступного змісту «ви здійснили операцію, яка вимагає додаткового підтвердження. Для завершення операції зверніться на підтримку 3700». Одразу о 17 год. 16 хв. позивач намагався здійснити телефонний дзвінок Банку засобом мобільного зв`язку на безкоштовний номер 3700 з метою блокування зазначеного карткового рахунку, так як ним жодних операцій не вчинялися, проте мобільний зв`язок з невідомих причин був відсутній. З метою з`ясування причин відсутності зв`язку Позивач зателефонував оператору Київстар за номером 0800 300466, однак всі лінії оператора були зайняті. 28.03.2022 року близько 17 год. 21 хв. позивач все ж таки дозвонився на номер 3700 відповідача, йому здійснено реверсний дзвінок, в ході якого позивач обрав пункт з метою блокування картки VISA Універсальна № НОМЕР_1 . Цього ж дня о 17 год. 32 хв. позивач повторно зателефонував за номером 3700 (гаряча лінія Відповідача) з метою з`ясувати чи заблоковано банківську картку VISA Універсальна № НОМЕР_1 та чи не вчинялися протиправні дії третіми особами, де йому було повідомлено про зняття кредитних коштів у сумі 20.778 грн. 80 коп., за адресою АДРЕСА_1 , та прийнято його заяву про шахрайство і рекомендовано звернутися до правоохоронних органів.

28.03.2022 року о 18 год 47 хв. позивачу на чат-бот ПриватБанку у VIBER надійшло повідомлення наступного змісту: «Заявка на 20 000 грн прийнято. Регламент опрацювання 1 день».

29.03.2022 року позивач звернувся до працівників оператора мобільного зв`язку «Київстар», якими було здійснено перевипуск сім-карти з заміною пін-коду мобільного номеру.

30.03.2022 року за заявою позивача у відділенні Банку у м. Трускавець було перезапущено картку «Універсальна» кредитний договір № SAMDNWFC3 від 22.04.2015 року, на підставі якого позивачем отримано картку VISA Універсальна № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ).

31.03.2022 року позивачем на адресу відповідача надіслано письмову заяву щодо описаних подій, з вимогами (зокрема) не нараховувати штрафні санкції та пеню, відсотки за користування кредитом у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення.

04.04.2022 року позивачем засобами поштового зв`язку до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення.

28.05.2022 року Дрогобицьким РВП ГУНП у Львівській області на виконання ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.05.2022 року внесено відомості до ЄРДР №0000343 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Також по даному факту 23.06.2022 року ВП №2 Криворізького РУП ГУНП Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР №0000680 за ч. 2 ст. 190 К1 України.

10.08.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про досудове врегулювання спору, а саме: з вимогою розірвання кредитного договору №SAMDNWFC3 від 22.04.2015 року і повернення та перерахунку безпідставно стягнутих відповідачем грошових коштів у розмірі 1 012 грн. 40 коп.

Зазначалося, що позивач здійснив усі можливі дії щодо повідомлення Банку про протиправні дії невстановлених осіб за його картковим рахунком, однак відповідач не відреагував належним чином, чим порушив його права як споживача фінансових послуг (том 1, а.с. 1-7).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Ухвалено захистити права споживача ОСОБА_1 та розірвати договір укладений 22 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , на підставі якого видано картку VISA Універсальна № НОМЕР_1 , яка переведена з номеру банківської карти НОМЕР_2 .

Ухвалено припинити нарахування по картці/рахунку позивача № НОМЕР_1 в AT КБ «ПриватБанк» щомісячних платежів за кредитом на загальну суму 20 248 грн. та заборгованості по ним, які були оформлені на позивача 28.03.2022 року, скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ним.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» здійснити перерахунок сплачених позивачем коштів за період з 28.03.2022 року на день винесення рішення на рахунок позивача.

Стягнуто з Акціонерного товариство «Комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави 3 028 грн. судового збору (том 1, а.с. 205-208).

Дане рішення оскаржила представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що наявність кримінального провадження за зверненням ОСОБА_1 (позивача) у правоохоронні органи у зв`язку з несанкціонованим списанням 28.03.2022 року з його картки коштів у розмірі 20 000 грн. «не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину проти особи до винесення вироку, яким такі обставини будуть встановлені».

Вважає, що оскільки операція з переказу вищезгаданих коштів була здійсненою у мережі Інтернет з електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, то АТ КБ «ПриватБанк» «не повинне нести відповідальність за дану операцію» (том 1, а.с. 212-217).

Позивач подав до суду Відзив на апеляційну скаргу, а також додаткові пояснення у справі, у яких (з посиланням на практику Верховного Суду) заперечує доводи апеляційної скарги Банку, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін (том 1, а.с. 241-248; том 2, а.с. 35-41).

Ухвалою Львівського апеляційного суду апеляційний розгляд справи було призначено на 21.10.2024 року (а.с. 11).

21.10.2024 року в судовому засіданні представники сторін дали свої пояснення по суті спору і у засіданні було оголошено перерву до 02.12.2024 року.

20.11.2024 року від представника Банку до суду поступило клопотання про відкладення розгляду справи на інший день (том 2, а.с. 53-54), яке судом було задоволеним і у судовому засіданні було продовжено перерву до 09-30 год. 13.01.2025 року (том 2, а.с. 68), про що апелянта належним чином було повідомлено (том 2, а.с. 72-75).

Однак, 13.01.2025 року апелянт повторно явку свого представника в судове засідання не забезпечив і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) її учасниками те, що:

-22.04.2015 року позивач уклав з Банком Кредитний договір №SAMDNWFC3, на підставі якого отримав картку VISA Універсальна № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 );

-28.03.2022 року близько 17 год. 13 хв., за адресою АДРЕСА_1 , на території ТК "Gagarin Mall, з картки позивача VISA Універсальна № НОМЕР_1 було знято 20 248, 00 грн. кредитних коштів та 530,80 грн. власних коштів позивача (разом - 20 778, 80 грн.). Встановлено, що позивач в цей час (28.03.2022 року) перебував за місцем праці у місті Трускавець;

-28.03.2022 року близько 17 год. 21 хв. в результаті дій позивача його банківську картку VISA Універсальна № НОМЕР_1 було заблоковано;

-28.03.2022 року о 17 год. 32 хв. позивач на свій черговий телефонний дзвінок на гарячу лінію Банку за номером 3700 отримав повідомлення про зняття з його банківської картки VISA Універсальна № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 20 778 грн. 80 коп. за адресою АДРЕСА_1, у зв`язку з чим йому було рекомендовано звернутися до правоохоронних органів;

-29.03.2022 року позивач звернувся до працівників оператора мобільного зв`язку Київстар якими здійснено перевипуск сім-карти з заміною пін-коду мобільного номеру НОМЕР_6 ;

-30.03.2022 року за заявою позивача Банком було перезапущено картку «Універсальна» кредитний договір № SAMDNWFC3 від 22.04.2015 року, на підставі якого позивачем вже було отримано картку VISA Універсальна № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 );

-31.03.2022 року позивачем на адресу Банку було надіслано письмову заяву щодо описаних подій, з вимогами (зокрема) - не нараховувати штрафні санкції та пеню, відсотки за користування кредитом у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення;

-04.04.2022 року позивачем до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, однак відомості про це до ЄРДР внесеними не були, що змусило позивача звертатися до суду зі скаргою на бездіяльність Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області;

- 24.05.2022 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/2490/22 (провадження №1-кс/442/732/2022) скаргу було задоволено та зобов`язано Дрогобицький РВП ГУНП у Львівській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідуванні згідно заяви про кримінальне правопорушення, поданої ОСОБА_1 ;

-28.05.2022 року Дрогобицьким РВП ГУНП у Львівській області на виконання згаданої ухвали суду внесено відомості до ЄРДР №0000343 за ч. 4 ст. 185 КК України;

-23.06.2022 року по даному факту ВП №2 Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР №0000680 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Як вбачається з вищенаведеного, позивач з перших хвилин після того, як йому стало відомо про несанкціоноване списанням з його банківської картки коштів, вжив всіх можливих заходів, а саме: належним чином повідомив про це Банк, а у подальшому - і правоохоронні органи, про що свідчать, як судові справи, так і відомості про це у ЄРДР.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач платіжної системи зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу за наявності можливості змінити ПІН користувачем зобов`язаний проінформувати користувача про це право та запропонувати змінити ПІН. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Пунктами 7, 8, 9 Розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року № 705, передбачено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Такі висновки суду відповідають усталеній судовій практиці в подібних правовідносинах, для прикладу - постанова Верховного Суду від 21.04.2021 року в справі №751/6050/18.

В той же час, Банком не доведено вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати операції, що мали місце 28.03.2022 року і призвели до несанкціонованого списання коштів з його банківської картки, оскільки саме на Банк, як професійного учасника ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою, як Банк.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 05 квітня 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 20 січня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.