Справа № 948/835/24
Номер провадження 2/948/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

відповідно до ч.1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 14.01.2025 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення

у с т а н о в и в :

25.10.2024 до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що згідно з судовим наказом від 19.12.2023 з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Станом на дату подачі позовної заяви, судовий наказ не був пред`явлений до виконання.

В липні 2024 на електронну адресу позивача від суду першої інстанції №19 м. Барселони надійшов наказ суду № 75/2024 від 12.04.2024 про стягнення з нього аліментів на утримання молодшої доньки ОСОБА_5 в розмірі 200 євро ( що по курсу НБУ на день подання позовної заяви складає приблизно 9 009,54 грн) на місяць та 50% надзвичайних витрат.

Позивач зазначає, що його діти мають права на однаковий рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та старша донька не повинна бути звужена у правах. Проте вищезазначені судові накази порушують право його дітей на однаковий рівень забезпечення.

З огляду на те, що мінімальна заробітна плата в Іспанії складає 1 323 євро на місяць, в Україні 8 000,00 грн на місяць, позивач має середній дохід на території України, тому вважає, що судовий наказ суду першої інстанції м. Барселони суттєво погіршить його майновий стан та поставить його зі старшою донькою у скрутне становище та просить суд звернути увагу на те, що єдиною метою збільшення розміру аліментів, є збереження пропорційності та розумного балансу витрат на його дітей за рішенням вищевказаних судів.

У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що вказані вище обставини є суттєвими і мають значну роль у його житті та житті його дітей, що є підставою для стягнення з відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі, тому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу від 19.12.2023 з часток від заробітку (доходу) на тверду грошову суму та стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , у розмірі 9 009,54 грн на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-4).

У відзиві на позов представник відповідачки просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що вони є недоведеними з процесуальної точки зору та абсолютно безпідставними та несправедливими по суті (а.с.41-45).

Зазначає, що даний спір ініційований позивачем, який вважає, що з ОСОБА_2 на підставі наказу Машівського районного суду Полтавської області стягнуто недостатню суму аліментів на їхню дитину старшу дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З позову слідує, що свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує співставленням мінімальних заробітних плат в Іспанії та Україні, отриманням позивачем середнього доходу, а тому стягнення з нього 200 євро на місяць та 50% надзвичайних витрат суттєво погіршить його майновий стан, порівнянням сум аліментів, які стягнуті судом першої інстанції №19 м.Барселони та Машівським районним судом Полтавської області, та єдиною метою збільшення розміру аліментів позивач називає те, що його діти мають право на однаковий рівень життя, а тому за вказаними рішеннями судів необхідно забезпечити пропорційний (тобто однаковий) баланс їхніх витрат.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає про мінімальну заробітну плату в Україні, а потім вказує на те, що працює в АТ «Укргазвидобування» та отримує середній дохід на території України. Очевидно, що середня заробітна плата є вищою за мінімальну заробітну плату, що позивачу не може бути невідомо. Тому можна стверджувати, що саме через небажання розкрити свій дійсний майновий стан, позивач спочатку пішов на свідому підміну вказаних понять замінивши свій «середній дохід» на «мінімальну» заробітну плату. А потім, порівнявши розмір мінімальної заробітної плати в Україні згривневим еквівалентом 200,00 євро (9 009,54 грн), які стягнуті з ОСОБА_1 у вигляді аліментів на утримання молодшої доньки, він спробував ввести суд в оману щодо свого майнового стану, зазначивши, що їх стягнення суттєво погіршить його майновий стан та поставить його з донькою в скрутне становище.

Також наведений позивачем розмір мінімальної заробітної плати в Іспанії є сугубо маніпулятивним по відношенню до доходів відповідача. Відповідач ОСОБА_2 працювати в Іспанії змоги не має через потребу постійного догляду за молодшою донькою, з якою перебуває на програмі Червоного хреста, яка передбачає ви наймання кімнати для проживання та незначні кошти на харчування.

Також зазначає, що позивач замовчує суттєві обставини, які мають значення для даної справи інвалідність молодшої доньки, яка має вроджену ваду легень та є інвалідом з дитинства та перебуває на самостійному утриманні відповідача та звертає увагу суду на те, що молодша донька потребує постійних витрат на ліки та відвідування лікарів, через що відповідач не може влаштуватися на постійну чи навіть тимчасову роботу в Іспанії.

Окрім того, відповідачка вважає збільшення суми стягнутих з неї аліментів на утримання старшої доньки загалом є несправедливим, так як ОСОБА_2 постійно здійснює перекази грошових коштів своїй старшій дочці ОСОБА_6 , щомісячні перекази є різними від 1 000,00 грн до 3 000,00 грн. В той час позивач з березня 2022 року фінансову підтримку молодшої доньки не здійснює взагалі, за виключенням одноразового надання дочці коштів у розмірі 15 000,00 грн для придбання мобільного телефону, по якому вона могла б з ним спілкуватися.

Відповідачем надано пояснення у справі, зокрема з приводу майнового стану сторін зазначає, що відповідно витребуваних судом доказів щомісячна заробітна плата позивача становить 34 639,95 грн, тобто його фактичні доходи значно вищі за мінімальну заробітну плату в Україні, на яку він посилається у своєму позові, відповідач у свою чергу отримує 550 євро від програми Червоного хреста та соціальну допомогу, яка наразі є вищою і складає 3 250,00 грн. Співставивши майновий стан сторін даного спору маємо 160,19% мінімальної заробітної плати для позивача та 23,06% мінімальної заробітної плати для відповідача.

За вказаних обставин стягнення з відповідача 200 євро у вигляді аліментів на утримання старшої дочки є недоцільним, ОСОБА_2 без стягнення будь-яких аліментів регулярно переказує їй кошти по мірі своєї можливості.

Також відповідач не погоджується з твердженнями позивача про її офіційне працевлаштування в Іспанії та наявність офіційного заробітку, безкоштовні заклади дошкільної та шкільної освіти, ліки та відвідування лікарів, оскільки все компенсується та сплачується відповідачкою за власні кошти (а.с.209-211).

Позивач у відповіді на відзив (а.с.73-75) наполягає на задоволенні позову та покликається на те, що наведення мінімальної заробітної плати в Іспанії та мінімальної заробітної плати в Україні зроблено для порівняння заробітних плат цих двох країн, яка вказує на велику різницю між ними та заробітна плата позивача є меншою мінімальної заробітної плати в Іспанії, і стягнення аліментів у розмірі 200 євро суттєво змінює його матеріальний стан та позбавляє належним чином утримувати старшу дочку, яка з ним проживає.

Окрім того, твердження представника відповідача щодо того, що відповідачка працювати не має змоги, не відповідають дійсності, оскільки позивачу достовірно відомо, що відповідачка неофіційно працює, навчалась на курсах адміністратора та заробляє, про що особисто повідомляла в приватному листуванні (докази додаються). Крім того, у відзиві відповідачка зазначає про перерахування грошових коштів на особисту картку старшої дочки, що свідчить про обставину, що вона має дохід.

Окрім того, в Іспанії молодша дочка позивача ходила до дитячого садочка, наразі до школи, відвідує гурток з баскетболу, дані факти підтверджуються приватним листуванням.

Щодо постійних витрат на ліки та відвідування лікарів молодшою донькою, слід зазначити про те, що іспанським судом встановлено, що колишня дружина позивача отримує допомогу 200 євро, та з України вона отримує приблизно 200 євро з фонду соціального захисту як дитина інвалід. Старша дочка теж не дуже здорова дитина, неодноразово лікувалася, в тім числі в Охматдиті, дуже страждає головним болем, через що часто пропускає школу, вживає знеболювальні пігулки. Висновки лікарів у позивача відсутні, оскільки документи були у відповідачки.

У зв`язку з тим, що витрати на лікування відносять до додаткових витрат та вони фактично є предметом інших позовних вимог, позивачем не було акцентовано увагу на стан здоров`я його дітей, а відповідачка в свою чергу цим маніпулює.

Позивач зазначає, що в березні 2022 року коли його дружина виїхала з України, вона користувалася банківськими картками позивача та витрачала з них кошти, про що додаються докази виписки з банківських карток позивача, з яких вбачається, що кошти витрачались саме в Барселоні). Також позивач свого часу відкрив дві банківські картки для дітей, кошти з яких старша дочка витрачає на свій розсуд, то є її кишенькові кошти і ніякого відношення до витрат на дитину ці кошти не мають. Позивач стверджує, що кошти, які надходили старшій доньці на її карту від мами (відповідачки) не завжди передбачалися їй, на деякі ті кошти донька купувала засоби гігієни, ліки, продукти харчування та направляла своїй мамі до Іспанії. Щодо картки молодшої дочки позивач зазначає, що періодично її поповняв, станом на сьогодні баланс даної картки становить 7 000,00 грн та зазначає, що за увесь час проживання старшої доньки з ним, відповідачка жодного разу не перерахувала кошти на його карту для утримання їхньої старшої дитини. Окрім того, вважає, що якщо діти від їхнього шлюбу проживають окремо, одна з батьком, інша з мамою, то аліменти на цих дітей повинні бути однакові.

Позивачем надано пояснення у справі, в якому просить позов задовольнити у повному обсязі та вважає, що аліменти на дітей повинні бути однакові, його діти мають право на однаковий рівень життя і єдиною метою збільшення аліментів є збереження пропорційності та розумного балансу витрат на його дітей за рішенням судів, у зв`язку з чим просить змінити спосіб стягнення аліментів на тверду суму, які стягуються з ОСОБА_2 на його користь на утримання доньки ОСОБА_4 . Також просить звернути увагу суду на те, що мінімальна заробітна плата в Іспанії складає 1 323 євро на місяць, відповідачка офіційно не працює, хоча є особою працездатного віку та має змогу працювати.

Щодо майнового стану сторін зазначає, що згідно довідки про доходи з січня по листопад 2024 року він отримав приблизно 789 євро, відповідачка з врахуванням виплат від Червоного хреста та соціальних виплат приблизно 750 євро, тобто їхні доходи приблизно однакові. Також позивач зазначає, що відповідачка працювала неофіційно, отримувала 10 євро за годину, в місяць 1600 євро, що є набагато більше його заробітної плати, твердження, що відповідачка не знає іспанської мови є неправдивим та таким, що не відповідає дійсності, а витрати на лікування відносять до додаткових витрат та вони фактично є предметом інших позовних вимог.

Позивач вважає вказані обставини суттєвими, які мають значну роль в його житті та житті його дітей, що є підставою для стягнення з відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, зазначеному в позові (а.с.214-221).

Ухвалою від 01.11.2024 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 23).

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у його змісті, пояснивши, що шлюб між ним та відповідачкою розірваний, вони мають двох дітей, старша з дівчаток проживає з ним, молодша з відповідачкою в Іспанії. Судовим наказом Машівського суду за його заявою стягнуто аліменти з відповідачки на його користь на утримання доньки ОСОБА_7 , який він на виконання не подавав. Рішенням суду м.Барселона Іспанія з нього стягнуто аліменти на утримання молодшої доньки ОСОБА_8 на користь відповідачки, вказане рішення на виконанні не перебуває, проте відповідачка може в будь-який час пред`явити його до виконання. Він не сплачує аліменти на користь колишньої дружини, оскільки на його утриманні перебуває старша донька, яка потребує дороговартісного стоматологічного лікування , а також він витрачає кошти на поїздки до молодшої доньки в Іспанію, оскільки відповідачка не приїздить в Україну.Тих коштів, що залишаються, не вистачає навіть на достойнее проживання.

Відповідачка проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що вона на даний час проживає в м.Барселона Іспанія з меншою донькою ОСОБА_8 , яка має інвалідність та потребує постійного лікування та догляду, а тому вона не може працювати. Коли її племіниця перебувала в Іспанії та могла залишатися з ОСОБА_8 , вона працювала прибирали квартири, на даний час не може залишити дитину. Догляд за молодшою донькою є більшим, вона періодично лікується в умовах стаціонару, перенесла оперативні втручання, потребує виконання фізичних вправ, массажу та інших процедур, які вона робить вранці та ввечері. Під час перебування на стаціонарному лікуванні в Іспанії ліки безкоштовно надаються, натомість для лікування в домашніх умовах, яке є необхідним постійно, ліки потрібно купляти самостійно. Вона дійсно перебуває на програмі Червоного Хреста, але до 24.01.2025, після цього невідомо, чи продовжать їй допомогу. Також повідомила, що хотіла би відмовитися від аліментів з позивача, на виконання не пред`являла. Вона періодично перераховує кошти на картку старшої доньки, від 1000,00 грн до 3000,00 грн, скучає за ОСОБА_7 , проте не має коштів щоб приїхати в Україну, старша донька приїздила до неї.

Представник відповідачки також просив відмовити в задоволенні позову, покликаючись на те, що відповідачка не приховує доходи, які вона отримує та ці обставини відомі позивачу, вони не змінилися. Доходи позивача та старшої доньки не дорівнюють доходам відповідачки та молодшої доньки, позивач не обмежений у матеріальному забезпеченні, він працює та отримує достойну заробітну плату, натомість відповідачка проживає за рахунок соціальних допомог, які надаються від програми Червоного Хреста та на молодшу дитину, яка має інвалідність та потребує постійного лікування та догляду.

Суд, заслухавши позивача, відповідачку та її представника, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 18.01.2024 розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_9 ) (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 04.10.2013 (повторно) та серії НОМЕР_2 від 15.06.2017 (а.с.6,7).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною-інвалідом (а.с.131).

На а.с.132-155 надані відповідачем докази на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_5 , зокрема виписка з медичної довідки стаціонарного хворого №5760 та виписки з НСДК «Охматдит» про перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні за період з 21.09.2017 по 27.02.2021, з яких убачається, що ОСОБА_5 має інвалідність з дитинства, має вади легень, у зв`язку з чим перенесла два оперативних втручання, потребує постійного лікування та догляду.

Згідно з довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № від 18.12.2020, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 19.12.2023 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

Відповідно до копії указу №75/2024 суду першої інстанції №19 м. Барселони від 12.04.2024 року та копії ухвали суду першої інстанції №19 м. Барселони від 07.05.2024, було задоволено запит на тимчасові заходи, представлені ОСОБА_10 до ОСОБА_11 та відповідно угоди встановлено, що батьківські повноваження розподілятимуться між обома батьками, але виключне здійснення надається матері, якій також надається виключна опіка над неповнолітньою ОСОБА_8 . Режим перебування та відпустки з батьком не встановлений з огляду на те, що він знаходиться в Україні. Сума 200 євро на місяць, яку сплачує ОСОБА_12 протягом перших п`яти днів кожного місяця, на поточних рахунок, визначений нею, із зобов`язанням кожного першого числа року оновлювати ІСЦ Каталонії за попередній рік, надзвичайні витрати будуть оплачені на 50% (а.с.12-15).

Вказаним рішенням установлено, що ОСОБА_2 отримує в Іспанії допомогу 200 євро, а також отримує з України приблизно 200 євро.

Відповідачка повідомила, що перебуває в Іспанії на програмі Червоного Хреста , що позивачем не заперечується, та отримує допомогу від Червоного Хреста в розмірі 550,00 євро та соціальну допомогу з України по інвалідності молодшої доньки в розмірі 3250,00 грн.

Згідно з роздруківкою з сайту Євростату мінімальна заробітна плата в Іспанії складає 1323 євро (а.с.16-17).

За довідками АТ «Укргазвидобування», ОСОБА_1 дійсно працює в АТ «Укргазвидобування» на посаді головного фахівця відділу забезпечення безпеки філії УПГГК департаменту безпеки, захисту та охорони з 21.12.2023 по даний час (а.с.18, 54, 120) та як видно з довідки про доходи позивача, ОСОБА_1 має дохід за період з 01.01.2024 року по 30.11.2024 року 381 039,40 грн (а.с.121), що також стверджується відомостями Головного управління державної податкової служби у Полтавській області про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу по ІІІ квартал 2024 року ОСОБА_1 (а.с.68-70).

У наданій АТ КБ «ПриватБанк» виписці по картці НОМЕР_6 та АТ «Універсал Банк» по картці monobank НОМЕР_7 відображені рух коштів та деталі операцій, з яких убачається що позивач ОСОБА_1 в 2022 році періодично здійснював переказ коштів на рахунок відповідачки ОСОБА_2 (а.с.91-109).

З платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» вбачається переказ коштів від відповідачки доньці ОСОБА_4 за період з березня 2023 року по листопад 2024 року (а.с.156-204).

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1-2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статтей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. (постанова Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 372/3260/20).

Об`єктивно, з 2023 року потреби спільної дитини сторін ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не могли не зрости, оскільки дівчинка є школяркою, хоча доказів витрат на дитину, в т.ч. на стоматологічні послуги позивач не надав.

В той же час, менша донька сторін ОСОБА_8 , яка проживає з відповідачкою, є дитиною з інвалідністю та потребує постійного лікування та догляду, також є школяркою.

Суд також враховує, що позивач періодично перераховував грошові кошти на рахунок відповідачки, а відповідачка на рахунок старшої доньки ОСОБА_7 та сторони не пред`являли рішення судів про стягнення аліментів до виконання.

Як убачається з матеріалів справи, єдиною метою зміни способу та розміру аліментів позивач визначає збереження пропорційності та однокового забезпечення дітей.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач ОСОБА_1 фактично не вказав суттєвих обставин, які мають істотне значення для зміни способу стягнення аліментів, та не надав жодних належних доказів про зміну обставин, які б мали значення для зміни способу стягнення чи розміру аліментів. Натомість під час розгляду справи встановлено, що матеріальне становище сторін з часу винесення судового наказу 19.12.2023 року не змінилося, оскільки на вказану дату, як і на даний час позивач працює, його заробітна плата в 2024 році складала в середньому щомісячно 34 636,00 грн, та з ним проживає старша донька, а відповідачка перебувала і перебуває на даний час в Іспанії на програмі Червоного Хреста з меншою донькою, яка має інвалідність та отримує соціальну допомогу 550 євро на місяць (23 864,00 грн по курсу євро до гривні) та 3250,00 грн.

Посилання позивача на таку підставу для збільшення розміру аліментів, як потреба значних витрат на старшу доньку без надання доказів на підтвердження таких витрат, не є суттєвою та не може бути беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що доходи відповідачки не збільшилися, належних доказів зменшення доходів позивача матеріали справи не містять, відсутні докази зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін тощо.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Питання про судові витрати вирішено у відповідності до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , проживає в м.Барселона, Іспанія, РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст Рішення складений 20.01.2025.

Суддя С. М. Косик