ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
08 січня 2025 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Гвоздєва М.С.,
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна подружжя (а.с. 1-6).
У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності (а.с. 27-28).
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна подружжя, задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , 10 серпня 2018 року, зареєстрований Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено запис за № 902 - розірвано.

Прізвище ОСОБА_2 , залишити дошлюбне, а саме « ОСОБА_2 ».

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на часину квартири АДРЕСА_1 . Решту частину цієї квартири АДРЕСА_1 залишити у власності ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 7 716 грн 10 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, відмовлено в повному обсязі (а.с. 135, 137-142).

Постановою Дніпровського апеляційного суду 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Курпіля А.М. - залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року в оскаржуваній частині - залишено без змін (а.с. 199-204).

16 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сушко С.В. через підсистему «Електронний суд» сформував заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №201/12867/23 в частині розподілу судових витрат, в якій заявник просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції (а.с. 107-209).

Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат і надані заявником документи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Подібний висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №754/14704/19-ц (провадження №61-15221св20).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі№336/934/22.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі №824/9/22 (провадження №61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини».

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.

У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у справі №922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах №922/3436/20, №910/7586/19 та №910/16803/19.

Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Таким чином суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03 серпня 2022 року у справі №487/4983/20.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостоїстатті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу».

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2022 року у справі №910/12257/13 (провадження №14-382цс19) вказано, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положенняхстатті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому устатті 43 Конституції України.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі №756/8241/20 (провадження №61-9789св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №283/2791/19, від 21 квітня 2021 року у справі №705/2550/16-ц.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 професійну правничу (правову) допомогу надавав адвокат Сушко С.В. на підставі та в обсягах згідно з договором про надання правової допомоги від 18 вересня 2024 року та додаткової угоди №1 до нього від 18.09.2024 року (а.с. 211-214).

Доводи представника ОСОБА_2 - адвоката Крупіль А.М. в клопотанні про зменшення витрат про те, що адвокат Сушко С.В. не має документальних підтверджень того, що він діяв на підставі договору з Адвокатським об`єднанням "НОВУМ" чи був уповноважений представляти інтереси клієнта саме цим об`єднанням є безпідставними враховуючи наступне.

До матеріалів справи були додані свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю №5837 від 08 серпня 2024 р. видане Радою адвокатів Дніпропетровської області на підставі рішення №190 від 07 серпня 2024 р. адвоката Сушко С.В. (а.с. 189) та ордер на надання правничої допомоги серії АЕ № 1331194, виданий адвокатським об`єднанням "НОВУМ" 04 листопада 2024 року (а.с. 190).

Вказаний ордер містить посилання на те, що він виданий саме адвокатським об`єднанням "НОВУМ", містить посилання на договір укладений з адвокатським об`єднанням "НОВУМ", містить печатку Адвокатського об`єднання "НОВУМ" та підпис керівника Адвокатського об`єднання "НОВУМ".

Вищезазначене безперечно підтверджує той факт, що адвокат Сушко С. В. має право здійснювати адвокатську діяльність та представляти інтереси клієнта ОСОБА_1 на умовах договору про надання правової допомоги укладеного між ним та АО "НОВУМ".

Крім цього, зазначене підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України, сформованого 12:44:15 03 січня 2025 року, відповідно до якого формою адвокатської діяльності адвоката Сушко С. В. вказано адвокатське об`єднання "НОВУМ". Згідно до цього витягу, інших форм діяльності у адвоката немає (зокрема індивідуальної), а отже Сушко С.В. здійснює свою адвокатську діяльність виключно в складі цього адвокатського об`єднання.

Подаючи відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представник ОСОБА_1 - адвокат Сушко С.В. зазначив про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції - 10 000,00 грн. Також було зазначено, що зазначає, що ним протягом 5 днів з дня прийняття судового рішення по суті апеляційної скарги, будуть подані до суду докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. А також надав докази направлення відзиву ОСОБА_2 (а.с. 187 зворот, 191).

Подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення адвокат Сушко С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 надав докази на підтвердження понесення судових витрат за надання професійної правничої допомоги, а саме: копію договору про надання правової допомоги від 18.09.2024 року (а.с. 211-213); копію Додаткової угоди №1 від 18.09.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 18.09.2024 року (а.с. 214); копію акту від 11.12.2024 року приймання наданих послуг згідно Договору про надання правової допомоги від 18.09.2024 року та Додаткової угоди №1 від 18.09.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 18.09.2024 року по цивільній справі №201/12867/23 в суді апеляційної інстанції (а.с. 215); платіжну інструкцію №@2PL514470 від 19.09.2024 року (а.с. 216), а також докази направлення заяви з додатками ОСОБА_2 (а.с. 217).

Згідно умов договору укладеного між Адвокатським об`єднанням "НОВУМ", в особі керуючого партнера Підлужного В.М. та ОСОБА_1 , а саме: п. 1.1. Договору надавати правову допомогу за цим договором має право особа, яка є партнером Об`єднання та/або адвокатом - членом Об`єднання та/або особа, яка працює в об`єднанні (в тому числі на посадах адвоката, помічника адвоката, юрисконсульта) та/ або адвокат, який перебуває з об`єднанням в договірних відносинах (в тому числі адвокати іншого адвокатського об`єднання, залученого на договірних засадах), якщо інше не буде визначено додатковою угодою до цього договору або одноосібним рішенням партнера (керуючого партнера), який підписав даний договір або рішенням Ради партнерів об`єднання. Кожна особа, яка уповноважена надавати правову допомогу за цим договором надалі іменується - Адвокат об`єдання, а всі разом - Адвокати об`єдання. Відповідно до п. 1.2. Договору клієнт, усвідомлюючи спеціальний статус Адвокатського об`єдання "НОВУМ" та те, що порядок його діяльності та відповідальності, крім іншого, визначається нормами спеціального законодавства, доручає, а об`єдання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу у формі, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, на підставі особистої позиції Адвоката об`єдання, як фахівця в галузі права, в порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п. 1.3 Договору правова допомога надається в порядку та обсязі узгодженому між сторонами, в тому числі шляхом укладення додаткових угод до цього договору. Згідно п. 4.1 Договору за послуги, що виконуються та надаються об`єданням, обсяг яких, передбачений додатком до договору, клієнт перераховує об`єданню гонорар, погоджений сторонами в додатку до договору.

Згідно п. 1 додаткової угоди №1 від 18.09.2024 року об`єдання здійснює представництво клієнта під час судового провадження по справі №201/12867/23 в суді апеляційної інстанції. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди за представництво інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 10 000,00 грн. Вказана сума включає в себе повне ведення справи під час провадження в суді апеляційної інстанції включно зі складанням документів.

В Акті від 11.12.2024 року, зазначено про те, що сторони узгодили обсяз послуг, який був наданий об`єданням на прохання клієнта, а саме: 1. вивчення та детальний аналіз апеляційної скарги у справі №201/12867/23, а також складання та подання до Дніпровського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу; 2. участь адвоката в судовому засіданні - 1 засідання.

Надання зазначених в акті послуг підтверджується матеріалами справи.

Згідно платіжної інструкції №@2PL514470 від 19.09.2024 року ОСОБА_1 сплатив кошти за послуги наданні об`єданням у розмірі 10 000.

Таким чином, загальна вартість витрат ОСОБА_1 на правову допомогу по справі №201/12867/23 у суді апеляційної інстанції складає 10 000,00 грн.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Курпіль А.М. через підсистему "Електронний суд" сформував заяву, в якій просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката посилаючись в тому числі на те, що витрати які було заявлено не є співмірними зі складністю справи та часом витраченим адвокатом на надання правової допомоги у даній справі (а.с. 223-225).

Разом з тим, колегія суддів вказані доводи до уваги не бере, оскільки заявником не наведено будь-яких переконливих обставин та не надано відповідних доказів щодо спростування реальності, розумності та співмірності витрат на правничу допомогу понесених ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, які підтверджуються письмовими доказами наданими до заяви про ухвалення додаткового рішення. У відповідності до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Доводи заяви про те, що результат апеляційного апеляційного перегляду справи № 201/12867/23 вплинув на репутацію сторін спору або викликав публічний інтерес, поведінка ОСОБА_2 під час розгляду справи призвела до затягування розгляду справи, ОСОБА_2 ухилялася від досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи не є беззаперечними обставинами для зменшення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, а також застосовуючи принципи співмірності й розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Сушко С.В. та необхідність ухвалення додаткової постанови у даній справі щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст. 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сушка Станіслава Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №201/12867/23 щодо розподілу судових витрат - задовольнити.

Ухвалити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

І.А. Єлізаренко