КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/1095/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Желепи О. В., Гаращенка Д. Р.,

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Машкова К. Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Кордюкової Ж. І.

від 25 березня 2024 року

за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову

у цивільній справі № 752/3578/24 Голосіївського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 ,

третя особа Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання шлюбу недійсним. Зазначала, що незаконна реєстрація вказаного шлюбу напряму впливає на її права як спадкоємиці після сестри ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також подала заяву про забезпечення даного позову, в якій вказувала, що предметом даного позову є визнання недійсним шлюбу, що укладений 21 травня 2022 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважала, що такий захід забезпечення позову, як заборона відповідачу вчиняти певні дії, є співмірним, взаємопов`язаний з предметом спору про визнання недійсним шлюбу, а не вжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або ж взагалі унеможливити ефективний захист прав позивачки.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року відмовлено в забезпеченні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким заборонити ОСОБА_1 вживати заходи (вчиняти дії) щодо прийняття спадщини померлої ОСОБА_3 (отримання свідоцтва про право на спадщину і оформлення права власності на спадкове майно) та розпорядження спадковим майном до завершення розгляду справи та набранням рішенням суду законної сили.

Вказувала, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову, належних доводів на спростування наведених у ній обґрунтувань не навів, обмежившись при цьому лише формальними мотивами. Вважає, що забезпечення позову є втручанням в право на вільне володіння спадковим майном. Водночас, це втручання є необхідним виключно для забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів. Зазначала, що отримання свідоцтва про право на спадщину є дією, що вчиняється на вимогу закону, а отримане свідоцтво надає відповідному спадкоємцю можливість прийняття рішень, що пов`язані із широким колом можливостей щодо способів розпорядження спадковим майном. Є очевидні ризики, що в подальшому відповідачем майно покійної сестри позивачки може бути відчужене на користь інших осіб. Вказані дії необхідно попередити, оскільки існує спір щодо правомірності набуття ОСОБА_1 статусу спадкоємця.

Вважала, що звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивачем було чітко зазначено конкретні об`єктивно існуючі та підтверджені належними та допустимим доказами обставини на обґрунтування такого заходу та обраного його виду.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів, викладених в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною.

Зазначав, що позивач звернулась до суду із заявою про визнання шлюбу недійсним, укладеного між відповідачем та ОСОБА_3 , утім в апеляційній скарзі вона вказує, що спір виник з приводу спадкових правовідносин, чим вводить суд в оману. Зазначав, що вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду. Вважає, що апелянтом не подано доказів й не обґрунтовано, як невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду або не сприятиме ефективному захисту її прав.

Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Машков К. Є. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, а ухвалу суду просив залишити без змін, вважаючи її законною.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Кувшин І. Р., а також третя особа Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Машкова К. Є., відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів виходить з наступного.

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання шлюбу недійсним.

Позивач вважає, в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти певні дії щодо прийняття спадщини померлої ОСОБА_3 (отримання свідоцтва про право на спадщину і оформлення права власності на спадкове майно, розпорядження спадковим майном) є ризики, що в подальшому ним може бути відчужене спадкове майно на користь інших осіб. Вказані дії необхідно попередити, оскільки існує спір щодо правомірності набуття Колесником статусу спадкоємця.

Відмовляючи з задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про забезпечення позову не зазначені обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо визнання шлюбу недійсним у випадку задоволення судом зазначених вимог, належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставини надано не було.

Крім того, суд вважав, що заходи забезпечення позову у вигляді встановлення заборони відповідачу вчиняти дії щодо прийняття ним спадщини померлої ОСОБА_3 та розпорядження вказаним спадковим майном не мають зв`язку із заявленими позовними вимогами, не відповідають змісту прав чи законних інтересів, за захистом яких позивач звернулась до суду,

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У частині першій статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, серед яких у пункті 1 законодавець вирізняє заборону вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже у закріплений законодавчо спосіб, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заходи забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватись відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 01 червня 2022 року в справі №380/4273/21).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Предметом позову у межах даної справи є вимога немайнового характеру про визнання шлюбу недійсним.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, а саме заборона вчиняти дії щодо прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , стосуються спадкового майна, яке не є предметом спору у межах даної справи, а отже невжиття заборони, про яку просить позивач, не матиме наслідком унеможливлення чи ускладнення виконання рішення у справі у майбутньому.

Доводи апеляційної скарги про те, що є очевидні ризики, що в подальшому відповідачем майно покійної ОСОБА_3 може бути відчужено на користь інших осіб, а тому вказані дії необхідно попередити, оскільки існує спір щодо правомірності набуття відповідачем ОСОБА_1 статусу спадкоємця колегіє суддів відхиляються, адже позов не стосується будь якого майна та прав на нього, про можливість якого заявляє позивач.

Обставини набуття відповідачем ОСОБА_1 статусу спадкоємця не є предметом розгляду даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваній ухвалі, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 січня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

Д. Р. Гаращенко