Єдиний унікальний номер судової справи: 150/740/24
Номер провадження: 2/150/51/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

за участі секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно . В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області померла його мати ОСОБА_2 . Будучи єдиним спадкоємцем майна померлої матері, позивач звернувся до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Втім, нотаріусом було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на те, що позивачем не надано оригінал державного акту на земельну ділянку.

Втім вказаний держаний акт був втрачений ще за життя спадкодавця та залишилася лише його копія. Вказані обставини призвели до того, що в позасудовому порядку позивач невзмозі оформити своїх спадкових прав.

Позивач в судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачем - Бабчинецькою радою Могилів-Подільського району Вінницької області було подано заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради. Проти позовних вимог сільська рада не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази дійшов висновку про наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 стверджується, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 слідує, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до дослідженої судом копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 812587 слідує, що за життя ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 1,58 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер :08:002:0192.

Позивач, будучи єдиним спадкоємцем після смерті матері, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.

Втім, постановою нотаріуса від 11 листопада 2024 року № 118/02-31 позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутні соті у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73 року ; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню, оскільки позивач, як спадкоємець майна, що є предметом спору в даній цивільній справі за законом має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 та враховуючи те, що іншим чином ОСОБА_1 не має можливості оформити право власності на спадкове майно, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб у тому числі держави, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, задоволити .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,58 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер :08:002:0192, право спадкодавці ОСОБА_2 , на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 812587.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги впродовж тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН