Справа № 148/2240/23
Провадження №2/148/20/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 січня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.,

при секретарі Семенової М.О., Ліванчук А.Ф.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та знесення самочинного збудованої споруди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та знесення самочинного збудованої споруди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, являючись внутрішньопереміщеною особою, проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га, кадастровий номер: :05:001:0602, яка належать їй на праві приватної власності. По сусідству з нею у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проживає відповідач, яка є користовачем суміжної земельної ділянки.

На межі домоволодінь відповідач без відповідного дозволу, в порушення меж земельних ділянок та не дотримуючись правил добросусідства, порушуючи її права, як власника суміжної земельної ділянки, побудувала теплицю, частина якої, площею 0,0034 га знаходиться на її земельній ділянці.

Вона неодноразово зверталась до посадових осіб Тульчинської міської ради, Тульчинського районного відділу поліції з метою відреагувати на самочинне будівництво та порушення добросусідства. Також вона зверталася і до відповідача щодо звільнення її земельної ділянки від частини конструкції теплиці, але відповідач так і не здійснила її демонтаж.

Дана теплиця заважає їй встановити нормальний паркан, впорядкувати приватизовану земельну ділянку, спричиняє затінок, як наслідок на територію її земельної ділянки не потрапляє сонце, що позбавляє можливості вирощувати рослини, тощо.

Вказані обстави змусили її звернутися до суду з даним позовом. Просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0600 га, кадастровий номер: :05:001:0602, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованої теплиці, що має загальну протяжність по лінії розмежування земельних ділянок позивача та відповідача частина якої, площею 0,0034 га знаходиться на її земельній ділянці.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини та просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання 14.01.2025 не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії довідки від 10.04.2022 №522-0.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.8) вбачається, що 10.04.2022 позивач була взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактичне місце її проживання знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії договору дарування житлового будинку від 10.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Мовчан В.І. та зареєстрованого за №445 (а.с.16-17) та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.08.2018 №134025793 (а.с.18) вбачається, що позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок "А", сарай "Б", , погріб "б" та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії договору дарування земельної ділянки від 10.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Мовчан В.І. та зареєстрованого за №446 (а.с.13-14) та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.08.2018 №134027250 (а.с.15) вбачається, що позивачеві на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,06 га, кадастровий номер :05:001:0602, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Користувачем суміжної земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідач, про що свідчить копія акту погодження меж землекористування від 06.02.2013 (а.с.10).

Дослідивши оригінал інвентаризаційної справи №(32) 7447 на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , судом встановлено, що відповідач являється власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на січень 2023 року за домоволодінням рахується: житловий будинок "А", веренда"а", ганок "а1", сарай "Б", сарай "В", сарай "в", убиральня "в1", колодязь "К", оргорожа 1-3. Відомості щодо спірної теплиці відсутні.

Через розміщення на межі вищевказаних земельних ділянок теплиці, частина якої знаходиться на земельній ділянці позивача, остання 20.06.2023 звернулась до Тульчинської міської ради із заявою про створення комісії для вирішення спірного питання щодо самовільної забудови, що перебуває у приватній власності, розглянувши яку, останній було повідомлено, що вирішення питання щодо самочинного будівництва на приватній земельній ділянці не належить до компетенції органів місцевого самоврядування, про що свідчить повідомлення Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 29.06.2023 №02-14-Д-273 (а.с.19).

10.07.2023 позивач звернулась до Тульчинського РВП ГУ НП у Вінницькій області із відповідним зверненням відносно вжиття заходів до сусіда, розглянувши яке їй було повідомлено, що ознаки кримінального порушення в даному випадку відсутні у зв`язку із чим підстав для внесення вказаної події до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає, проте вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються в порядку цивільного судочинства, про що свідчить повідомлення Тульчинського РВП ГУ НП у Вінницькій області від 25.07.2023 №8797230/2023 (а.с.22).

21.07.2023 позивач повторно звернулась до Тульчинської міської ради із заявою про створення комісії для вирішення спірного питання щодо самовільної забудови, що перебуває у приватній власності, розглянувши яку, останній було повідомлено, що вирішення питання щодо самочинного будівництва на приватній земельній ділянці не належить до компетенції органів місцевого самоврядуванн та рекомендовано звернутися до суду При цьому, 17.08.2023 працівниками відділу земельних відносин із залученням спеціаліста управління житлово-комунального господарства, благоустрою та комунальної власності та містобудування і архітектури Тульчинської міської ради було встановлено, що на земельній ділянці комунальної власності (користувач гр. ОСОБА_3 ) розташована теплиця на бетонному фундаменті з глибиною орієнтовно 1 м, яка частково розташована на земельній ділянці приватної власності ОСОБА_1 - на початку тимчасової будівлі - 1,2 м, що збільшується до 2,4 м, про що свідчить повідомлення Тульчинської міської ради Тульчинського рйаону Вінницької області від 21.08.2023 №02-14-Д-336 (а.с.20-21).

Відповідно до висновку експерта за результатом проведення судової земельної-технічної експертизи від 08.08.2024 №225/24-21 (а.с.110-122) експерт прийшла до висновку, що має місце порушення меж земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0602, зокрема будівництвом теплиці домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_3 на частині території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (див. додаток 3 до висновку). Частина теплиці домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_3 знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0602 домоволодіння АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_1 площею 0,0032 га з розмірами по периметру від т.1 до т.2 - 16,95 м, від т.2 до т.3 - 1,38 м, від т.3 до т.4 - 16,91 м, від т.4 до т.1 - 2,45, що графічно відображено на план - схемі в додатку 3 до висновку.

Таким чином, на підставі досліджених судом доказів судом встановлено, що відповідач звела частину теплиці на земельній ділянці, яка належить на праві власності позивачеві, у зв`язку з чим остання позбавлена можливості користуватися частиною своєї присадибної ділянки.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з п.г ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до п. "г", "е" ч.1 та ч.2 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Законом можуть бути встановлені інші обов`язки власників земельних ділянок.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Одним із способів захисту прав на земельну ділянку, визначених ч.3 ст. 152 ЗК України, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також застосовування інших, передбачених законом, способів.

В свою чергу, згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до абз.3 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України).

У ч.1 ст.375 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч.1 ст.376 ЦК України ознак доводить, що об`єкт нерухомості є самочинним.

У ч.4 ст.376 ЦК України зазначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 204/3027/20, від 01.02.2023 у справі №204/1053/20.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу відповідач будь-яких доказів на спростування позиції позивача суду не надала.

В той же час, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що права позивача, як власника земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:0602, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , були порушені, а саме, частина теплиці, площею 0,0032 га, яка була зведена відповідачем, розташована на земельній ділянці позивача й відповідач відмовляється усунути таке порушення в добровільному порядку.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн ( а.с.1), а також витрати за проведення топографо-геодезичних робіт в розмірі 3000 грн (а.с. 81, 82) та за проведення земельно-технічної експертизи в розмірі 15145,60 грн (а.с.92, 109), а всього разом 19219,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.14, 41 Конституції України, ст. 321, 375, 376, 391, ст.90, 91, 152, 212 ЗК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та знесення самочинного збудованої споруди задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0600 га, кадастровий номер :05:001:0602, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 знести за власний рахунок самочинно збудовану теплицю, площею 0,0032 га, яка знаходиться на даній земельній ділянці.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1073,60 грн, за проведення топографо-геодезичних робіт в розмірі 3000 грн та за проведення земельно-технічної експертизи в розмірі 15145,60 грн, а всього разом 19219,20 грн ( дев`ятнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять гривень двадцять копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.01.2025.

Суддя: