РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Махненко А.А., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.04.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 87. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя, втрати почуття любові і взаємної поваги, внаслідок чого шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, позивач просить шлюб розірвати, оскільки можливості примирення сторін немає.

Ухвалою судді від 18.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до розгляду, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Позивач через свого представника адвоката Патяк А.С. суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та без фіксації судового процесу, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін у справи, без фіксування судового процесу, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.04.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 87, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 775.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється втрата почуття любові, поваги один до одного, взаєморозуміння та спільних інтересів, різні погляди на життя, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть.

На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням позиції відповідача, яка проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, що свідчить про фактичне припинення шлюбних відносин, і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265, 350, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.04.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 87 - розірвати.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Калюжна