2-с/465/20/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2025 м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова у складі головуючої судді Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 30.12.2024,

в с т а н о в и в:

30.12.2024 Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ у справі №465/10539/24, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» борг на загальну суму 5 664 (п`ять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 92 копійки, та стягнуто у рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» суму сплаченого судового збору у розмірі 302 (триста дві) грн. 80 коп., тобто по 151,40 грн. з кожного.

12.01.2025 боржник ОСОБА_1 з використання сервісу «Електронний суд» подала заяву про скасування вищевказаного судового наказу.

Ухвалою суду від 15.01.2025 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задоволено. Судовий наказ від 30.12.2024, виданий Франківським районним судом м. Львова у справі №465/10539/24, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» боргу на загальну суму 5 664 (п`ять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 92 копійки, та про стягнення у рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» суми сплаченого судового збору у розмірі 302 (триста дві) грн. 80 коп., тобто по 151,40 грн. з кожного скасовано.

17.01.2025 боржник ОСОБА_1 з використанням сервісу «Електронний суд» повторно подала заяву про скасування вищевказаного судового наказу.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.01.2025, головуючим суддею у справі визначено Кушнір Б.Б.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заву про його скасування. У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду (ст.170 ЦПК України).

Згідно із ч.3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто, процесуальним законом передбачено можливість повернення заяви про скасування судового наказу та скасування судового наказу.

За заявою боржника ОСОБА_1 від 12.01.2025, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 15.01.2025 у справі №465/10539/24 вищезазначений судовий наказ скасовано з роз`ясненням стягувачу право звернення до суду з аналогічними вимогами в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Зазначена ухвала набрала законної сили та у порядку до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Водночас ЦПК України повторне скасування судового наказу не передбачається.

Схожа позиція щодо неможливості повторного оскарження скасованого судового рішення висловлена Верховним Судом у постанові від 10 грудня 2018 року у справі 39/5005/14009/2011, що підлягає урахуванню при застосуванні норм права у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України.

Згідно з ч. 9, ч.10 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21, п. 78-82) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

За таких обставин, з огляду на те, що на день подання повторної заяви про скасування судового наказу, судом вже постановлена ухвала суду від 15.01.2025, якою скасовано судовий наказ від 30.12.2024,виданий Франківським районним судом м. Львова у справі №465/10539/24, яка набрала законної сили, та зважаючи на наявність даної ухвали суду за тими самим вимогами, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України, тому суд відмовляє у прийняті заяви про скасування судового наказу.

За відсутності відповідного клопотання питання повернення сплаченої суми судового збору, як це передбачено ст.7 Закону України «Про судовий збір», не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 18, 170, 171, 186, 260, 261, 353-355 ЦПК України -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 30.12.2024,виданого Франківським районним судом м. Львова у справі №465/10539/24, яка надійшла до суду повторно 17.01.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кушнір Б.Б.