Справа № 461/9487/24
Провадження № 2/461/428/25
УХВАЛА

15.01.2025 року,Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.

секретаря Курилюк А.І,,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Коцюруби Лариси Ярославівни про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

Представником позивача Цап М.П. у підготовчому судовому засіданні було заявлено клопотання про витребування у Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» інформації: про перебування відповідача ОСОБА_4 на диспансерному обліку, про його звернення за медичною допомогою та про надану останньому медичну допомогу.

Подане клопотання мотивував тим, що з наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_5 вбачається, що відповідач має залежність до вживання психоактивних речовин. При цьому, зазначив, що отримати таку інформацію самостійно не має змоги, оскільки він відповіді на адвокатський запит не отримав.

В судовому засіданні представник позивача клопотання підтримав. Додатково зазначив, що витребування вказаної інформації необхідне для доведення неможливості відповідачем ОСОБА_4 , в силу залежності до вживання психоактивних речовин, здійснювати належний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_6 .

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки така інформація не має відношення до даної справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущенні, а власне докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достатності та достовірності, у разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи вправі подати клопотання про витребування таких доказів судом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на захист жодним чином не допускає обмеження держави у виборі правових засобів і їх реалізації в ході розгляду його справи, оскільки у своїх доводах Суд виходить з теорії «рівності зброї», тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді (постанова у справі «Рожков проти РФ» від 31 жовтня 2013 року). Сам принцип «рівності зброї» передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

У рішеннях у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року також визначено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ст.ст. 39-1,40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

У даному випадку, оскільки у сторони позивача є обґрунтовані перешкоди у самостійному отриманні зазначених доказів, а також з метою повного та об`єктивного встановлення обставин справи, підтвердження або спростування доводів сторін, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про витребування доказів.

Керуючись ст. ст. 258-259 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити.

Витребувати у Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» (адреса: м. Львів, вул. Б. Лепкого, 8, ) інформацію з наступних питань:

1.Чи перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на диспансерному обліку?

2.Чи звертався ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за медичною допомогою до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» та чи надавалась останньому така медична допомога?

В разі неможливості надання вказаної вище інформації повідомити суд про причини.

Попередити уповноважених осіб КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, за умисне невиконання ухвали суду, що набрали законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко