Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/5/2025 Справа № 641/3487/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року

16 січня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- Василенко О.Я.,

за участю секретаря - Жамгаряна А.Р.,

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_1 ,

приватного виконавця - Нелюби М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюби Марини Анатоліївни, заінтересована особа: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,

УСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова 24.12.2024 надійшла скарга ОСОБА_1 (боржник за виконавчим провадженням) на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюби Марини Анатоліївни (далі по тексту- приватний виконавець), в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця в частині невжиття заходів щодо зняття арешту з коштів заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк»;

- зобов`язати приватного виконавця вжити заходів щодо зняття арешту з коштів заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк, в сумі 11 325,20 грн;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця в частині стягнення коштів заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк в сумі 11 325,20 грн;

- зобов`язати приватного виконавця вжити заходи щодо повернення стягнутих коштів заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 11 325,20 грн.

О обґрунтування вимог скаржник зазначив, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №76620674 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») заборгованості за кредитним договором №1045-9399 від 08.02.2022 в розмірі 67450,00 грн та судового збору в розмірі 2147,20 грн. На підставі виконавчого листа №641/3487/23 від 21.08.2024, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова. 22.11.2024 приватний виконавець винесла постанову про арешт коштів боржника. 29.11.2024 боржник звертався до приватного виконавця Нелюби М.А. з заявою про розблокування карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» (далі по тексту - банківський рахунок), на який надходить заробітна плата, відповіді ОСОБА_1 на своє звернення не отримав. 29.11.2024 на картковий рахунок скаржника надійшла заробітна плата в розмірі 11149,24 грн, а 13.12.2024 з карткового рахунку скаржника приватним виконавцем була повністю списана його заробітна плата за листопад. Скаржник вважає вказані дії приватного виконавця неправомірними, оскільки згідно з законодавством виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можна звернути стягнення, та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак не більше 20% за наявності одного виконавчого документа та 50% за наявності декількох виконавчих документів. Крім того, заявник вказує на те, що він багатодітний батько, та на його утриманні троє неповнолітніх дітей, а списання коштів заробітної плати позбавило його засобів для існування та утримання багатодітної сім`ї.

Приватний виконавець надала відзив на скаргу, в якому вказала, що скаржник пропустив процесуальний строк на звернення до суду, оскільки скарга подана 24.12.2024, а останній день строку для звернення до суду сплив 23.12.2024, тому скарга має бути повернути без розгляду. У випадку розгляду скарги судом, заперечує проти її доводів та просить відмовити у її задоволенні у повному обсязі з таких підстав: постанова про накладення арешту на грошові кошти боржника містила застереження для банку, що арешт не поширюється на кошти, на які згідно із законом заборонено звертати стягнення; банк прийняв постанову та платіжну інструкцію до виконання, тобто не визначив кошти на банківському рахунку боржника такими, на які законом заборонено звертати стягнення; на банківський рахунок боржника регулярно надходять грошові кошти, які не є його заробітною платою та значно перевищують її по сумі. Проте, маючи значні у порівнянні із сумою боргу грошові надходження, боржник рішення суду самостійно не виконував. Крім того приватний виконавець заперечує доводи скаржника про неотримання ним відповіді на заяву про розблокування банківської картки, оскільки 13.12.2024 на електронну пошту боржника (з якої надійшло його звернення) була направлена відповідь, у якій боржнику було запропоновано, зокрема, звернутися з відповідною заявою про визначення поточного банківського рахунку для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому законом під час дії воєнного стану, а саме:здійснювати видаткові операції з поточного банківського рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту.Зважаючи на те, що заробітна плата боржника не перевищує 2 мінімальних заробітних плат, на думку приватного виконавця, звернення до приватного виконавця саме із заявою про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій було б ефективним процесуальним заходом для забезпечення можливості боржнику вільно користуватися своєю заробітною платою без будь-яких обмежень. Заявлено орієнтовний розмір судових витрат приватного виконавця в сумі 15000 грн.

У наданих запереченнях на відзив приватного виконавця скаржник навів доводи та аргументи, аналогічні тим, які зазначені в скарзі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2024 скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 07.01.2025, витребовано від приватного виконавця належним чином завірені копії виконавчого провадження.

06.01.2025 на адресу Комінтернівського районного суду м. Харкова через електронний суд надійшла заява приватного виконавця з проханням, зокрема, надати час для ознайомлення зі скаргою та підготувати відзив на неї; перенести розгляд справи на іншу дату і час.

У судове засідання 07.01.2025 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено.

В судовому засіданні 14.01.2025 та 16.01.2024 скаржник пояснив, що дізнався про списання коштів 14.12.2024, в суді здійснює представництво особисто та не має юридичної освіти, вважав, що строк звернення до суду не пропустив, просив поновити строк на звернення до суду. Надав пояснення по суті скарги, вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Приватний виконавець Нелюба М.А. в судовому засіданні 14.01.2025 та 16.01.2025 проти вимог скаржника заперечувала, надала пояснення, аналогічні відзиву, вважає скаргу необґрунтованою та такою, що подана з метою ухилення від виконання рішення суду, що набрало законної силу, в задоволенні скарги просила відмовити.

Представник заінтересованої особи - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в судові засідання не з`явився, пояснення не надав, про дати, час та місце розгляду скарги повідомлений вчасно і належним чином.

Фактичні обставини, встановлені судом

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 у справі №641/3487/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 08.02.2022 №1045-9399 в розмірі 67450,00 грн, та судовий збір в розмірі 2147,20 грн. Рішення набрало законної сили 28.06.2024 (а.с.10-13).

Постановою приватного виконавця від 22.11.2024 відкрито виконавче провадження ВП№76620674 на підставі виконавчого листа від 21.08.2024 №641/3487/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 67450,00 грн заборгованості та 2147,20 грн судового збору (а.с.63).

Постановами приватного виконавця від 22.11.2024 у виконавчому провадженні ВП №76620674 стягнуто з боржника відповідно: основну винагороду виконавця в сумі 6959,72 грн та 350,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 66-69).

Постановою про арешт коштів боржника 22.11.2024 у виконавчому провадженні ВП №76620674 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 76906,92 грн (а.с.14-15).

Постановою про арешт майна боржника 22.11.2024 у виконавчому провадженні ВП №76620674 накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 76906,92 грн (а.с.76-77).

Постановою від 11.12.2024 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні ВП №76620674 звернено стягнення на доходи боржника, отримані ним у КСП «Харківміськліфт», зобов`язано роботодавця здійснювати відрахування із суми доходів боржника, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості виконавчим провадженням, яка складає 76906,92 грн, в тому числі виконавчий збір/основі винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій (а.с.19).

З довідок АТ КБ «Приватбанк»від 29.11.2024 (а.с.22 та а.с. 51) вбачається, що у ОСОБА_1 відкритий банківський рахунок у АТ КБ «Приватбанк» з реквізитами: рахунок НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , на який надходять кошти заробітної плати, а також інші (нецільові) надходження.

29.11.2024 на банківський рахунок була зарахована заробітна плата за листопад 2024 рік КСП «Харківміськліфт» в сумі 11149,24 грн (а.с.17).

ОСОБА_1 29.11.2024 звернувся до приватного виконавця з заявою розблокувати картку Приватбанку ( НОМЕР_4 ) та надав докази отримання на зазначений банківський рахунок коштів заробітної плати (а.с. 16).

Листом приватного виконавця від 13.12.2024 боржнику було запропоновано, зокрема, звернутися з заявою про визначення поточного банківського рахунку для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому законом під час дії воєнного стану, а саме: здійснювати видаткові операції з поточного банківського рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту (а.с. 53).

13.12.2024 з банківського рахунку банком виконано стягнення коштів відповідно до виконавчого провадження в сумі 11 325,20 грн (а.с.18).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого 19.07.2024, ОСОБА_1 має статус багатодітного батька (а.с.21).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно зі ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

Враховуючи надані скаржником пояснення щодо причин пропущення ним строку для звернення до суду, та зважаючи, що пропущений строк лише на один день, суд визнає причини такого пропущення поважними, а тому наявні підстави для його поновлення.

Положеннями ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404- VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 18 Закону № 1404-VIІI виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону №1404-VIIІ передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону№1404-VIIІ забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абз.2 ч.2 ст. 59 Закону 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (п.1 ч.4 ст.59 Закону 1404-VIII).

Відповідно до пп.12 п.3 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 №162, поточний рахунок - рахунок (уключаючи рахунок із спеціальним режимом використання), що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно, державний або приватний виконавець здійснює його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Тобто, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Отже, приватний виконавець діяв правомірно щодо накладення арешту на зазначені кошти, оскільки, накладаючи арешт на рахунок, приватний виконавець визначив порядок виконання постанови про арешт коштів боржника, - із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відтак саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону 1404-VIII.

Зазначене дозволяє дійти висновку, що дії приватного виконавця щодо накладення арешту на кошти, що містяться на спірному банківському рахунку є правомірними; поточний рахунок використовувався скаржником не лише для виплати заробітної плати та /або соціальних виплат, на вказаний рахунок здійснювалися також і нецільові надходження; на переконання суду саме банк, у якому відкритий рахунок та який виконував платіжні інструкції приватного виконавця, мав ідентифікувати кошти, що надійшли як заробітна плата скаржника, та відмовити у виконанні платіжної вимоги приватного виконавця.

За таких обставин дії приватного виконавця щодо примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили, є правомірними, а тому у цій частині у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Як встановлено судом, приватний виконавець листом від 13.12.2024 №27087 відмовив у знятті арешту з коштів, що надходять на банківський рахунок, з тих підстав, що на вказаний рахунок щомісячно надходять також інші зарахування, які не є заробітною платою. Оскільки відмова у здійснені зняття арешту не є бездіяльністю, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині вимог про визнання неправомірною бездіяльність в частині невжиття заходів щодо зняття арешту з коштів заробітної плати на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк».

Водночас, вимога скаржника в частині зобов`язати приватного виконавця вжити заходів щодо зняття арешту з коштів заробітної плати ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч.5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення у боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

За правилами ч.2, 3 ст. 70 Закону № 1404-VIII із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Отже, виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника у разі стягнення, зокрема заборгованості за кредитним договором, лише у розмірі не більше 20 відсотків заробітної плати і таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Ураховуючи наведене, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника, поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, окрім передбачених частиною першою статті 72 Закону № 1404-VIII випадків. Якщо ж такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому, на кошти, що знаходяться на рахунках, та які не є коштами, що складають заробітну плату та відповідні соціальні виплати, таке обмеження не розповсюджується.

Отже, в цій частині вимога скарги підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду, скаржник також просив зобов`язати приватного виконавця вжити заходи щодо повернення коштів в сумі 11 325,20 грн, які були стягнуті під час вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження. Проте суд зазначає, що вирішення питання про повернення безпідставно набутих коштів здійснюється у позовному провадженні.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.258-261, 354, 447, 450, 451 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюби Марини Анатоліївни, заінтересована особа: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - задовольнити частково.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюбу Марину Анатоліївну (посвідчення №0353 від 17.05.2019) вжити заходів щодо зняття арешту з коштів заробітної плати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк.

У задоволенні інших вимог скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюби Марини Анатоліївни, заінтересована особа: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне текст ухвали складено 20.01.2025.

СуддяО. Я. Василенко