Номер провадження: 22-ц/813/363/25
Справа № 523/2425/22
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді ДришлюкаА.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі апеляційну скаргу адвоката Сергійчук Майї Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У 2022 році ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти у розмірі 84 440,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у травні 2020 року Гранте Жан-Клод знайшов у мережі Інтернет сайт міжнародного шлюбного агентства «Адам і Єва» із офісом у м. Одесі та вирішив скористатись послугами пошуку нареченої в Україні. За допомогою контактів, які розміщені на сайті вказаного шлюбного агентства (adam-and-eva.com) Гранте Жан-Клод зв`язався із жінкою, яка представилась ОСОБА_1 та повідомила, що для пошуку нареченої потрібно оплатити вартість послуг шлюбного агентства у розмірі 3000 доларів США та укласти договір послуг, текст якого надіслано на електронну пошту Гранте Жан-Клод. 19 червня 2020 року ОСОБА_2 перерахував відповідачці 3 000 доларів США, однак послуги із пошуку нареченої йому надані не були (т. 1. а.с. 1-14).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 19 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - задоволено у повному обсязі. А саме суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 84440,40 грн та судовий збір на користь держави у розмірі 992,40 грн (т. 1, а.с. 44-45).

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, адвокат Сергійчук Майя Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалено без повного та всебічного дослідження обставин, що мають значення для справи, оскільки з матеріалів справи стає відомо, що позивачем та стягувачем по справі є ОСОБА_2 , однак із виписки з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» вбачається, що ОСОБА_1 26 червня 2020 року отримала на власний банківський рахунок грошові кошти у розмірі 3000 дол. США від особи ОСОБА_3 . Таким чином, апелянтка наголошує, що їй невідома особа з даними ОСОБА_2 та з урахуванням того, що останній не є громадянином України, відповідачка не має можливості перевірити та переконатися у тому, що зазначена особа дійсно існує. У результаті чого, ОСОБА_1 вважає, що вказане рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Окрім того, апелянтка стверджує, що при ухваленні рішення було грубо порушено норми процесуального права, а саме судом не було взято до уваги клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з військовою агресією. Апелянт вважає, що вказані у клопотанні підстави задля перенесення розгляду справи є поважними, так як апелянтка знаходиться за кордоном, суд натомість бажав лише прискорення розгляду справи, чим у свою чергу унеможливив реалізацію права на захист. Разом з тим, судом не було встановлено у якому статусі діяла ОСОБА_1 у правовідносинах з Гнанте Жан-Клодом, незважаючи на те, що в рішенні вказано, що апелянтка діяла як фізична особа-підприємець, відповідачка отримала кошти на особистий рахунок. Натомість у матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження/скасування статусу відповідачки як ФОП. До того ж, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 -Клодом було укладено договір та грошові кошти були отримані як плата за виконання послуг з пошуку пари для позивача. Тому між відповідачкою та ОСОБА_3 існували договірні зобов`язання, за якими грошові кошти не можуть бути стягненні на підставі ст. 1212 ЦК України. Також, ОСОБА_3 було відомо про те, що отримувачем коштів є фізична особа ОСОБА_1 , а не фізична особа-підприємець та те, що він не зобов`язаний перераховувати грошові кошти на рахунок фізичної особи, проте свідомо їх перерахував, тому позовна заява про стягнення безпідставно набутих коштів не підлягає задоволенню, через недобросовісність дій позивача та його суперечливу поведінку, метою якої є незаконне збагачення за рахунок відповідачки (т. 1, а.с. 156-227).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження (головуючий суддя Приходько Л.А.) (а.с. 235).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 червня 2023 року, цивільну справу було розподілено на колегію суддів в складі: головуючої судді Цюри Т.В., суддів Бездрабко В.О., Кутурланової О.В. (т. 2, а. с. 2).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 серпня 2023 року, цивільну справу було розподілено на колегію суддів в складі: головуючого судді Князюка О.В., суддів Сєвєрову Є.С., Комлеву О.С. (т.2, а.с. 10).

У зв`язку з поданням заяви про відставку судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_5 , згідно рішення Вищої ради правосуддя № 941/0/15/23 від 28 вересня 2023 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 19 жовтня 2023 року, цивільну справу було розподілено на колегію суддів під головуванням судді Дришлюка А.І. (т. 2, а.с. 18).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.12.2023 справу було прийнято до провадження.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що спірні грошові кошти у розмірі 84 440,40 грн набуті відповідачкою, з якою позивач не пов`язаний жодними договірними правовідносинами щодо такого майна без правової підстави на те, тому у відповідачки виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим. Тому суд задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

В матеріалах справи наявна паперова копія договору надання послуг № ICG0920 від 27.05.2020, сторонами якого є ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами в процесі судового розгляду, між ОСОБА_1 та Жан-Клод Гнанте виникли правовідносини, за змістом яких ОСОБА_1 як фізична особа підприємець, яка здійснює діяльність під комерційним найменуванням шлюбна агенція « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надавала шлюбні послуги (знайомства з жінками-клієнтками) замовнику ОСОБА_6 . Відповідно до договору загальна вартість послуг складає 5000 доларів США, з яких перша частина оплати 3000 доларів США та остання 2000 доларів США.

19.06.2020 Жан- ОСОБА_7 перерахував на рахунок ОСОБА_1 3000 дол США. Кошти були зараховані на картковий рахунок НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). В процесі розгляду справи не заперечувалось, що вказаний рахунок належить відповідачці як фізичній особі, а не як ФОП.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєструвала діяльність як фізична особа-підприємець 30.11.2020 (Номер запису: 000167210).

Нормативно-правове регулювання та оцінка апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За ч. 2 цієї статті положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19).

За обставинами даної справи грошові кошти позивач перерахував відповідачеві ОСОБА_1 на її банківський рахунок, відкритий для фізичної особи. Реквізити для оплати були передані відповідачем позивачу. Вказана обставина підтверджувалась відповідачкою в процесі розгляду справи. Отже, за наведених обставин, відповідач отримала грошові кошти від позивача без достатньої правової підстави, з огляду на що спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 1212 ЦК України та відповідно у відповідача виник обов`язок повернути позивачеві безпідставно набуті грошові кошти. Тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта.

Апелянт посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що апелянт-відповідач мала статус фізичної особи підприємця на момент укладення договору з відповідачем.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 50 ЦК України якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта.

Посилання апелянта щодо невідповідності прізвища можуть бути усунуті судом першої інстанції в процесуальному порядку шляхом постановлення ухвали про виправлення описки. Вказані обставини не являються підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Щодо розгляду справи за відсутності відповідача. З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово належним чином повідомлялась про судові засідання в справі, була обізнана про існування справи та подавала заяви про відкладення судового розгляду (т. 1, а.с. 23,26,35,36,39,40,42).

При цьому, суд першої інстанції повідомляв відповідача як засобами поштового зв`язку, так і смс-повідомленнями, тобто використав доступні засоби для належного повідомлення сторони про існування справи та призначені судові засідання. В матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з підписом відповідача про отримання судових повісток в справі. Апелянт-відповідач не оспорює вказані обставини.

Відповідач направляла до суду заяви про відкладення судових засідань з посиланням на обставини воєнного стану та перебування за кордоном. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів про перебування відповідача за кордоном як станом на момент розгляду справи судом першої інстанції, так і станом на момент апеляційного розгляду справи.

Будь-яких пояснень по суті справи, клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції відповідач до суду першої інстанції не подавала, так само як і доказів неможливості скористатися послугами адвоката. В апеляційній скарзі апелянт, також посилається на неможливість скористатися послугами адвоката в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, однак жодним чином не підтверджує вказані посилання.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст. 12-2 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Згідно зі ст. 26 цього Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд звертає увагу на те, що введення в дію воєнного стану на території країни само по собі не звільняє від процесуальних обов`язків, передбачених законом. За наявності відповідних обставин воєнний стан являється поважною причиною для поновлення процесуальних строків, відкладення розгляду справи тощо. Разом з тим, в контексті наведених обставин справи, поважних причин для відкладення розгляду справи за тотожними клопотаннями відповідача до суду першої інстанції, не встановлено. Відповідач реалізував своє право на апеляційне оскарження заочного рішення та доводам апелянта була надана оцінка, за результатами чого апеляційний суд дійшов відповідних висновків. Тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта.

Інші доводи апелянта зводяться до тлумачення варіацій природи спірних правовідносин, які виникли між сторонами, що в контексті наданої оцінки не впливає на правову кваліфікацію спірних правовідносин та вирішення справи по суті.

Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сергійчук Майї Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік