"16" січня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -
29.10.2024 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 190000,00 грн. та покласти на відповідача судові витрати у справі.
Ухвалою суду від 01.11.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
Як вбачається з матеріалів справи, направлена на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу відповідача судова кореспонденція повернулась до суду без вручення адресату.
Станом на час ухвалення у справі рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа станом на час ухвалення у справі рішення своїм правом на подання до суду письмових пояснень також не скористалась.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Як убачається з матеріалів справи, сторони у справі зареєстрували шлюб 25.09.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 30).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2007 року шлюб між сторонами у справі був розірваний (а.с. 20).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2022 року в справі №755/12908/21, з урахуванням ухвали суду від 20.02.2024 року про виправлення описки, стягнуто аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який продовжує навчання за денною формою навчання за спеціальністю «Стоматологія» у Приватному вищому навчальному закладі «Київський медичний університет» у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., починаючи з 30 липня 2021 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною 23-х річного віку (а.с. 14-19, 37-38).

Вказане рішення суду про стягнення аліментів залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 29.08.2024 року (а.с. 40-43).

Як вбачається з матеріалів справи, за зазначеним судовим рішенням про стягнення аліментів відкрите виконавче провадження НОМЕР_5.

За змістом наявної в матеріалах справи копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, загальний розмір заборгованості станом на 30.09.2024 року становить 190000,00 грн.

Убачається, що зазначений розрахунок здійснений державними виконавцем за виконавчим листом №755/12908/21 виданим 26.04.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва і згідно даних цього розрахунку відповідачем не було здійснено жодної оплати з серпня 2021 року.

Частино 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом положень ст.ст. 76-81, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вивчивши здійснений позивачем розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, матеріали справи та рішення судів першої і апеляційної інстанції про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Зі змісту рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2022 року в справі №755/12908/21 та постанови Київського апеляційного суду від 29.08.2024 року убачається, що аліменти були стягнуті саме на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання і суди встановили, що згідно договору № 60-1-19ст про надання освітніх послуг від 27 серпня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається за денній формі навчання за спеціальністю «Стоматологія» у Приватному вищому навчальному закладі «Київський медичний університет». Строк надання освітньої послуги з 02 вересня 2019 року по 30 червня 2024 року.

У змісті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2022 року в справі №755/12908/21 вказано, що аліменти підлягають стягненню починаючи з 30 липня 2021 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною 23-х річного віку.

Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що після закінчення навчання у Приватному вищому навчальному закладі «Київський медичний університет» 30 червня 2024 року, повнолітній син сторін ще продовжував навчатись до досягнення ним 15.09.2024 року 23-х річного віку.

Відтак, суд дійшов висновку, що поскільки утримання припиняється у разі припинення навчання, останнім місяцем за який відповідач мав сплатити аліменти є червень 2024 року. Зворотного суду не доведено.

Зі змісту проведено позивачем розрахунку вбачається, що неустойка (пеня) нарахована по 07.10.2024 року.

Разом з цим, згідно розрахунку заборгованості державного виконавця зі сплати аліментів, борг вирахувано станом на 30.09.2024 року і матеріали справи не містять жодних доказів щодо сплати, несплати чи часткової сплати аліментів відповідачем після 30.09.2024 року.

За таких обставин, суд вважає, що кінцевою датою можливості нарахування неустойки (пені) за прострочені періодичні виплати у цій справі має бути 30.09.2024 року, оскільки після цієї дати відсутні будь-які відомості щодо сплати або несплати аліментів.

Крім того, частиною 1 ст. 196 СК України чітко визначено, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) виникає за наявності вини платника аліментів у виникненні заборгованості.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанції щодо стягнення з відповідача аліментів вбачається, що відповідачу не було відомо про ухвалене судом рішення.

У своїй позовній заяві позивачка вказує, що виконавче провадження на виконання рішення суду про стягнення аліментів відкрите 05.04.2024 року, а в розрахунку заборгованості державного виконавця зазначено, що виконавчий лист виданий судом 26.04.2023 року. Дати відкриття виконавчого провадження розрахунок не містить.

Зі всіх вивчених судом документів і даних ЄДРСР, єдиною підтвердженою датою на яку відповідач без сумніву мав інформацію про ухвалене судом рішення щодо стягнення аліментів є 25.06.2024 року - дата подання апеляційної скарги на рушення суду першої інстанції.

За таких умов суд дійшов висновку, що вина відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до дати коли йому стало відомо про існування відповідного судового рішення (25.06.2024 року) відсутня, а тому підстав для стягнення неустойки (пені) з відповідача на користь позивачки до вказаного періоду немає.

На переконання суду, до дати отримання платником аліментів інформації про стягнення з нього відповідних періодичних платежів, розмір заборгованості, що виник до такої дати є таким, що виник не з вини платника аліментів.

Матеріали справи не містять доказів, що позивачка після ухвалення рішення суду повідомляла відповідача про прийняте рішення та зверталась до нього з питанням необхідності виконання рішення суду у добровільному порядку, повідомивши його про способи перерахування коштів, її номер банківського рахунку, або інші можливі способи перерахування аліментних платежів.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведеного державним виконавцем, за червень 2024 року відповідачу нараховано до сплати аліменти в сумі 5000,00 грн., які платник аліментів вчасно не сплатив.

Оскільки в червні 2024 року відповідачу стало відомо про ухвалене рішення суду про стягнення аліментів, до кінця червня 2024 року він май сплатити аліменти за червень.

Пеня за несплату аліментів за червень 2024 року становить 4600,00 грн. (5000,00 грн. х 1% х 92 (кількість днів прострочення з 01.07.2024 року по 30.09.2024 року)).

Ураховуючи, що матеріалами справи підтверджується той факт, що в червні 2024 року відповідачу стало відомо про наявність рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, він (окрім сплати аліментів за червень 2024 року), мав погасити заборгованість, що виникла до цього часу, адже рішення суду першої інстанції набрало законної сили і його дія не припинялась на час перегляду справи в апеляційному порядку.

Отже, на сукупний розмір заборгованості, що виникла з серпня 2021 року по травень 2024 року і становить 170000,00 грн., починаючи з 25.06.2024 року по 30.09.2024 року має бути нарахована пеня.

За вказаний період пеня становить 166600,00 грн. (170000,00 грн. х 1% х 98 - кількість днів прострочення з 25.06.2024 року по 30.09.2024 року).

Загальний розмір пені, який підлягає до стягнення з відповідача становить 171200,00 грн. (4600,00 грн. + 166600,00 грн.).

Ураховуючи викладене позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 199 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 178, 247, 263-265, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 171200 (сто сімдесят одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 16.01.2025 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Третя особа - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , НОМЕР_4 ).

Суддя -