Справа №: 398/187/25
провадження №: 2/398/1129/25
УХВАЛА

Іменем України

"17" січня 2025 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Голосеніна Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу вокзалу станції ім..Т.Шевченка філії «Вокзальна компанія» про визнання протиправним звільнення позивача, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу вокзалу станції ім..Т.Шевченка філії «Вокзальна компанія» про визнання протиправним звільнення позивача, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позовній заяві зазначає, що вона є звільненою від сплати судового збору, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», проте це зазначення є частково хибним.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням роботодавцем законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого ч. 2 ст. 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закон №3674-VI (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №755/12623/19

За правилами ч.2 ст235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Основою для визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є середньоденна заробітна плата працівника.

Постановою Верховного Суду України від 14.01.2014 року по справі №21-395а13 сформульована правова позиція, згідно якої суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за встановленими законодавством правилами.

Отже, вищезазначеними нормами права встановлено обов`язок суду, при розгляді позовних вимог про поновлення на роботі, розраховувати середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Таким чином, вимоги позивача про поновлення на роботі та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відносяться до категорії справ, які звільнені від сплати судового збору.

Проте, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, має бути оплачена судовим збором, оскільки не відноситься до категорії справ, відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до постанови КЦС ВС від 28 листопада 2018 р. у справі № 761/11472/15-ц зазначено, що за змістом ч.3 ст.23 ЦК України позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, якщо вона визначена у грошовому або іншому майновому вимірі, правовим наслідком відшкодування якої є грошове або інше майнове стягнення на користь позивача (стягнення грошових коштів, витребування майна, визнання права на майно тощо).

Ухвалою КЦС ВС від 08 липня 2020 року у справі № 213/4130/19 визначено, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а, отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Так, позивачу, при зверненні до суду, необхідно сплатити судовий збір розмірі 1211,20 грн. на р/р UA0011561, , отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), отримувач платежу ГУК у Кіров.обл./тг м.Олексан/22030101, код класифікації бюджету 22030101.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху для виконання позивачем вищенаведених вимог у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу вокзалу станції ім..Т.Шевченка філії «Вокзальна компанія» про визнання протиправним звільнення позивача, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В.Голосеніна