Справа №403/68/22 провадження № 2/403/15/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2025 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Муляві В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
З урахуванням понесених судових витрат представник позивача також прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн. (а.с.5 зворот, 200).
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «ГК «Нафтогаз України» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог у встановлений судом строк не подала.
ІІ. Заяви та клопотання.
Представник позивача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» згідно письмового клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви, та заяви від 17 січня 2025 року прохала суд розглянути позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за правилами спрощеного позовного провадження без її участі та у разі неявки в судове засідання відповідача прохала ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.56).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 25 червня 2024 року клопотання представника позивача про проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без його участі задоволено в частині розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та одночасно постановлено здійснювати судовий розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.75-77). В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 17 січня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
01 листопада 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», яка діяла до 01 травня 2020 року (а.с.61-64).
За змістом п.3 зазначеного Положення спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам покладались на ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».
Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач по справі ОСОБА_1 є одноособовим власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Датою проведення державної реєстрації права власності відповідача на вказаний об`єкт нерухомості є 12 березня 2018 року (а.с.193).
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №597998 від 20 травня 2024 року адресою зареєстрованого місця проживання відповідача по справі ОСОБА_1 є буд. АДРЕСА_1 (а.с.32).
Рішенням шостої сесії сьомого скликання Жовтневої сільської ради Устинівського району Кіровоградської області від 08 липня 2016 року вул.Нова, розташована в с.Жовтневе, була перейменована на вул.Молодіжна (а.с.192).
Згідно з постановою Верховної Ради України «Про перейменування деяких населених пунктів» від 12 травня 2016 року №1353-VІІІ у Кіровоградській області с.Жовтневе Устинівського району перейменовано на с.Лебедине (а.с.197-199).
20 вересня 2018 року в газеті «Діалог» №38 (1449), що публікується в межах ліцензованої діяльності позивача, ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як постачальником, була розміщена редакція договору постачання природного газу, що відповідала умовам типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500. Одночасно споживачам було повідомлено, що для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу всіх побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в установленому порядку направлятиме кожному побутовому споживачу типову заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу. Фактом згоди споживача про приєднання до договору постачання природного газу є отримання постачальником підписаної споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку і до цього договору, та/або сплата рахунку (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та/або споживання природного газу відповідно до вимог Правил та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (а.с.68-69).
Відповідна редакція договору постачання природного газу побутовим споживачам була також розміщена і на офіційному сайті постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в мережі інтернет за адресою: http:www.naftogazpostach.com.
Докази повернення ТОВ «ГК «Нафтогаз України» підписаної відповідачем ОСОБА_1 заяви-приєднання матеріали цивільної справи не містять.
Згідно інформації по особовому рахунку відповідача № НОМЕР_1 вбачається присвоєння споживачу ОСОБА_1 , як суб`єкту ринку природного газу, персонального коду ідентифікації (ЕІС-коду) - 56ХМ20D62382013S та здійснення газопостачання об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.70-71).
Зазначені персоніфіковані дані відповідача ОСОБА_1 відповідають інформації щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом в Реєстрі споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України», зокрема, щодо присвоєння побутовому споживачу ОСОБА_1 , як суб`єкту ринку природного газу, персонального коду ідентифікації (ЕІС-коду) - 56ХМ20D62382013S (а.с.51).
26 квітня 2023 року відповідач ОСОБА_1 приєдналась до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), зазначивши адресу місцезнаходження об`єкта: АДРЕСА_1 (а.с.135).
Згідно наданого ТОВ «ГК «Нафтогаз України» розрахунку сторнувань об`ємів спожитого ОСОБА_1 природного газу, за період із жовтня 2019 року по квітень 2024 року позивачем було здійснено перерахунок поставленого відповідачу природного газу в обсязі: за жовтень 2019 року - 177 м.куб. на суму 1265,76 грн.; у січні 2020 року - 418 м.куб. на суму 2737,81 грн.; у травні 2020 року - 212 м.куб. на суму 989,06 грн.; у червні 2021 року - 95 м.куб. на суму 645,34 грн.; у квітні 2023 року - 16,00 м.куб. на суму 127,31 грн. та у квітні 2024 року - 28,00 м.куб. на суму 222,79 грн. (а.с.70 зворот- 71).
Отже, загальний об`єм перерахованого ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу в бік його зменшення становив 533 м.куб. (177 м.куб. + 418 м.куб. + 212 м.куб. + 95 м.куб. + 16 м.куб. + 28 м.куб.) на загальну суму 5988,07 грн. (1265,76 грн. + 2737,81 грн. + 989,06 грн. + 645,34 грн. + 127,31 грн. + 222,79 грн.)..
Оплата вартості поставленого ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу в цей період здійснювалась відповідачем шляхом внесення нею платежів в загальній сумі 3585,00 грн. (а.с.70 зворот).
Нарахування вартості поставленого відповідачу ОСОБА_1 природного газу здійснювалось ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за змінними тарифами з урахуванням кожного метра кубічного, як розрахункової одиниці, а саме:
за квітень 2019 року - по 8,38 м.куб.;
за червень 2020 року - по 2,784 грн. за м.куб.;
Під час судового розгляду відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не був спростований факт отримання та використання нею для власних потреб поставленого ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за належним їй об`єктом (житловим будинком) природного газу, споживання цього природного газу у визначених позивачем, як постачальником, об`ємах (обсягах), а також здійснення лише часткової оплати його вартості за встановленими тарифами.
Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року (цивільна справа №403/389/20) позивачу ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України (а.с.15-19).
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
У поданій до суду позовній заяві представник позивача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» зазначаючи про те, що договір постачання природного газу побутовому споживачу є публічним договором приєднання, який укладається між побутовим споживачем та постачальником на умовах Типового договору шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору, одночасно вказує на акцептування відповідачем ОСОБА_1 договору постачання природного газу побутовим споживачам шляхом фактичного споживання нею природного газу та часткової оплати його вартості, що відповідає вимогам Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 30 вересня 2015 року за №2496 (дата набрання чинності 27 листопада 2015 року).
Суд не погоджується із даним твердженням представника позивача з огляду на наступне.
Згідно п.1.3 «Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», затвердженого постановою НКРЕКП 30 вересня 2015 року №2500, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання природного газу та за умови, що у споживача відсутній іншій діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом, за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору).
Положеннями п.3 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за №2496 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, далі - Правил) визначено, що постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, а постачальники із спеціальними обов`язками - додатково розмістити редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.
За змістом п.4 розділу ІІІ Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам постачальник із спеціальними обов`язками надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднання та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил.
Отже, обов`язковою умовою для визнання дій побутового споживача такими, що свідчать про акцептування ним договору постачання природного газу (сплачений рахунок та фактичне споживання природного газу), є саме встановлений факт неповернення споживачем направленої йому постачальником із спеціальними обов`язками заяви-приєднання.
Визнання конкретних дій споживача (зокрема, оплата рахунка постачальника та фактичне споживання природного газу), як факту його згоди на приєднання до умов договору постачання природного газу за відсутності направленої йому постачальником перед вчиненням таких дій заяви-приєднання, положеннями п.4 Правил не передбачено.
Разом з тим, жодних доказів направлення відповідачу ОСОБА_1 позивачем ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як постачальником, заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та її одержання відповідачем матеріали цивільної справи не містять.
Доказів на підтвердження вказаних обставин під час судового розгляду представником позивача суду також надано не було, внаслідок чого суд приходить до висновку про недоведеність ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як постачальником, факту неповернення йому споживачем ОСОБА_1 заяви-приєднання, що є необхідною передумовою для визнання дій відповідача у виді споживання нею природного газу та часткової оплати його вартості саме як акцептування договору постачання природного газу згідно наведених вище нормативних приписів.
При цьому наведене представником ТОВ «Нафтогаз України» у поданій до суду позовній заяві твердження про наявність договору, правом на отримання якого відповідач не скористалася в порядку п.2 розділу ІІІ Правил, суд відхиляє, як необгрунтоване, оскільки зазначене право побутового споживача не впливає на обов`язок постачальника направити споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу відповідно до вимог п.4 розділу ІІІ Правил.
Таким чином, позивачем не було дотримано порядку укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є імперативним для нього, як для постачальника із спеціальними обов`язками, що свідчить про відсутність передбачених п.4 розділу ІІІ Правил дій споживача, спрямованих на акцептування цього договору, та, як наслідок, виключає можливість виникнення між сторонами по справі саме договірних правовідносин, обумовлених ним.
Разом з тим, відсутність укладеного між сторонами по справі договору постачання природного газу для побутових потреб не може бути підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до відповідача з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закону) послуги з постачання та розподілу природного газу, належать до житлово-комунальних послуг, а тому положення даного Закону застосовуються до регулювання відносин, що виникають у процесі надання та споживання цих послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами.
Згідно ч.1 ст.12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
За змістом п.п.1, 5 ч.2 ст.7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст.9 Закону).
Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та у постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №554/7740/17, якийвідповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом п.1 ч.2 ст.8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання.
Натомість індивідуальний споживач згідно п.5 ч.2 ст.7, ч.1 ст.9 Закону зобов`язаний оплачувати надані (спожиті) житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Судом встановлено, що на виконання зобов`язання з постачання природного газу позивачем ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в період часу з листопада 2018 року по травень 2024 року (включно) до об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 здійснювалось постачання природного газу в загальному об`ємі 2336,00 куб.м., що безпосередньо підтверджується витягом із особового рахунку відповідача, який містить інформацію про обсяги щомісячного споживання нею природного газу за вказаний період.
Доказів на спростування обставин споживання поставленого ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу та належності на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 , за яким здійснювалось таке газопостачання, відповідачем ОСОБА_1 суду надано не було.
Належних письмових доказів відмови відповідача від постачання природного газу за належним їй, як побутовому споживачу, об`єктом (житловим будинком) матеріали цивільної справи також не містять.
Згідно ч.1 ст.10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях (п.9 розділу ІІ Правил).
Зі змісту позовної заяви та доданого неї витягу з особового рахунку відповідача ОСОБА_1 вбачається, що нарахування вартості спожитого нею природного газу здійснювалось позивачем за роздрібними цінами, встановленими, зокрема наказами ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відповідно до норм чинного законодавства, зокрема пунктів12, 13 «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», за якими розраховувалась ціна продажу/постачання природного газу НАК «Нафтогаз України» (а.с.54 зворот - 55).
За вказаних обставин у відповідача ОСОБА_1 , як споживача, безпосередньо виник обов`язок здійснювати повну оплату наданої ТОВ «ГК «Нафтогаз України» послуги з постачання природного газу за ціною (тарифом), встановленою (-им) відповідно до законодавства, щомісячно, на протязі всього періоду споживання нею поставленого позивачем природного газу для побутових потреб.
Під час судового розгляду справи належних та допустимих доказів на підтвердження погашення зазначеної суми заборгованості за спожитий природний газ шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як постачальника, відповідачем ОСОБА_1 суду надано не було.
VI. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжного доручення №832 від 08 лютого 2022 року позивачем по справі ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за подання до суду позову до ОСОБА_1 був сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 80 коп. (а.с.2).
Відповідно до платіжного доручення №3338 від 22 жовтня 2020 року позивачем ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за подання до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ був сплачений судовий збір в розмірі 210 грн. 20 коп. (а.с.1), який у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу на підставі ч.2 ст.164 ЦПК України також підлягає зарахуванню до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в порядку розподілу судових витрат судовий збір в розмірі 2480 грн. 78 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят гривень сімдесят вісім копійок). Повне імя та найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , зазначений в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя С.Ю.Атаманова