КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2091/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Приходька К.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 4 липня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою та відсотками, -

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2024 року адвокат Гарницький Павло Петрович діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позову.

Просив суд накласти арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ), а саме на:

· квартира АДРЕСА_1 ;

· будинок АДРЕСА_2 , що в м. Боярка, (Київська обл., Фастівський р-н.);

· будинок АДРЕСА_3 ;

· квартира АДРЕСА_4 ;

· квартира АДРЕСА_5 ;

· квартира АДРЕСА_6 ;

· :01:028:0037 земельна ділянка Київська обл., Фастівський р., м. Боярка;

· :01:028:5123 земельна ділянка Київська обл., Фастівський р., м. Боярка.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою та відсотками по ній.

Зазначала, що накладення арешту на майно ОСОБА_2 сприятиме запобіганню порушення прав ОСОБА_1 на час вирішення спору в суді, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення їй позики в сумі 52 000 Євро з відсотками.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 4 липня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки на все нерухоме мано, що належить ОСОБА_2 вже накладено арешт, постановою від 27 травня 2021 року Автозаводського відділу Державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (Полтавська обл.), отже такий захід забезпечення до подання позову не є доцільним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 6 серпня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що вона намагається накласти арешт на все нерухоме майно відповідача, який не заперечував під час розгляду в суді першої інстанції, як гарантію виконання своїх зобов`язань.

Зазначає, що вона змушена звернутись з заявою про забезпечення позову до суду, бо невжиття цих заходів унеможливить виконання судового рішення у майбутньому.

Вважає, що накладений раніше арешт Автозаводським відділом Державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (Полтавська обл.) на майно відповідача може бути знятий у будь-який час після усунення обставин, які спровокували накладення арешту.

Посилається на те, що між сторонами існує спір щодо стягнення боргу у розмірі 4 000 000,00 гривень, сума боргу є значною та щомісячно збільшується на 500 000,00 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

В судове засідання апелянт та/або його представник не з`явились.

ОСОБА_1 повідомлялась засобами поштового зв`язку, на адресу суду повернувся надісланий конверт з відміткою про повернення у зв`язку з закінченням терміну зберігання, а від її представника повернувся конверт у з відміткою, адресат відсутній.

Адвокат Гарницький П.П. повідомлявся в підсистемі електронного суду та на електронну адресу, про що в матеріалах справи міститься звіт про доставку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвала суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Заявником не наведено доводів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому унеможливлять виконання рішення суду.

Судом першої інстанції було встановлено, що Автозаводським відділом Державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (Полтавська обл.) вже накладено арешт на все нерухоме мано, що належить ОСОБА_2 , проте матеріали справи не містять інформації про виконавче провадження та підстав для накладення арешту.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19 виходить з того, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог: пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до кожного конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не ставиться в залежність від характеру спору, оскільки вирішальне значення має встановлення факту, чи невжиття заходів забезпечення позову не унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що заявник звертаючись з заявою про забезпечення позову до подачі позову мав надати докази на підтвердження наявності майна у відповідача та його вартості, надавши оцінку майна, яке належить відповідачу на підтвердження спів розмірності заходу забезпечення з ціною позову.

Вартий уваги той факт, що відповідно до Інформаційної довідки арешт Автозаводським відділом Державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (Полтавська обл.) був накладено ще в 2021 року та доказів того що на момент звернення з позовом здійснюються дій для реалізації майна відповідача суду не надано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 4 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 січня 2025 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

К.П. Приходько