справа № 619/8345/24
провадження № 2/619/192/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем, факту належності документу та про визнання права власності на 1/4 частину квартири,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме той факт, що ОСОБА_4 є її рідним братом; встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 , на момент смерті однією сім`єю разом із братом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло від 06 листопада 1997 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів ОСОБА_4 , (« ОСОБА_4 »), що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частину квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 64,5 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті брата ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що їй на праві приватної власності належить 1/4 частина квартири загальною площею 64,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності на житло від 6 листопада 1997 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів, зареєстровану Дергачівським МБТІ у реєстрову книгу №40. Інші частини квартири по 1/4 належать: матері позивача, ОСОБА_3 , батьку позивача, ОСОБА_2 та рідному брату: ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що в свідоцтві про народження її прізвище та прізвище батьків вказане як « ОСОБА_6 », а в свідоцтві про народження брата - « ОСОБА_7 », та в подальшому прізвище позивача та її батьків в документах вказане як « ОСОБА_6 », а брата вказували « ОСОБА_7 ». Крім того, у вищевказаному свідоцтві про право власності на житло від 06 листопада 1997 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів, зареєстроване Дергачівським МБТІ у реєстрову книгу №40 прізвище брата позивача вказане як « ОСОБА_6 », а у всіх правовстановлюючих документах він « ОСОБА_7 », тобто є помилка. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Ще за своє життя, а саме 28 лютого 2007 року, ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П. №495, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, він заповів позивачу. Однак, у встановлений законом 6-ти місячний строк до нотаріальної контори позивач не звернулася. Позивач також вказує, що після смерті брата вона залишилася проживати в квартирі до теперішнього часу, сплачує всі комунальні платежі. Позивач є спадкоємницею за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , інших спадкоємців немає і а спадкове майно ніхто не претендує. Спадщину позивач прийняла відповідно до вимог закону. В Дергачівській державній нотаріальній конторі Харківської області була відкрита спадкова справа №9/2024 від 12.03.2024 р. Однак, в зв`язку з вищевказаними помилками, позивач не може прийняти спадщину. Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, яку прийняла позивач, як спадкоємець за його заповітом, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. З заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори позивач не зверталася. Проте оформити свої спадкові права згідно заповіту, залишеного ОСОБА_4 , позивач позбавлена можливості, в зв`язку з тим, що на час смерті ОСОБА_4 , хоча й фактично проживала разом з ним постійно за однією адресою, але не були зареєстровані. А також в зв`язку з тим, що прізвища по документах не збігаються та є помилка в свідоцтві про право власності. Тому встановлення факту постійного проживання разом із братом ОСОБА_4 однією сім`єю на час його смерті необхідно мені для оформлення своїх спадкових прав.

Позивач, ОСОБА_1 , надала заяву, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розгляд справи просить провести без її участі.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, вказавши, що проти задоволення позовної заяви не заперечують.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить 1/4 частина квартири загальною площею 64,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності на житло від 6 листопада 1997 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів, зареєстровану Дергачівським МБТІ у реєстрову книгу №40. Інші частини квартири по 1/4 належать ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Прізвище ОСОБА_9 після одруження вказане як « ОСОБА_10 ».

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивача, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується: свідоцтвом про народження, виданого 17.05.1984 року Дергачівським відділом РАГС Харківської області, серія НОМЕР_2 , та свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , виданого 03.09.1975 року Малоданилівською селищною Радою Дергачівського району Харківської області, серія НОМЕР_3 .

Однак, в свідоцтві про народження позивача серія НОМЕР_2 , її прізвище та прізвище батьків вказане як « ОСОБА_6 », а в свідоцтві про народження брата серія НОМЕР_3 - « ОСОБА_7 ».

Крім того, у свідоцтві про право власності на житло від 06 листопада 1997 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів, зареєстроване Дергачівським МБТІ у реєстрову книгу №40 прізвище ОСОБА_4 вказане як « ОСОБА_6 », а у всіх правовстановлюючих документах він « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 26 вересня 2008 року, актовий запис №106, серія НОМЕР_4 .

Позивач у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори не звернулася.

Згідно акту депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 25.04.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1988 року (з моменту отримання квартири) постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьком ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_11 . На момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований у селищі Мала Данилівка.

В Дергачівській державній нотаріальній конторі Харківської області заведена спадкова справа №9/2024 від 12.03.2024.

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, яку прийняла позивач, ОСОБА_1 , як спадкоємець за його заповітом, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори позивач не зверталася.

Позивач оформити свої спадкові права згідно заповіту, залишеного ОСОБА_4 , позбавлена можливості в зв`язку з тим, що на час смерті ОСОБА_4 , хоча й фактично проживала разом з ним постійно за однією адресою, але не були зареєстровані та, в зв`язку з тим, що прізвища по документах не збігаються та є помилка в свідоцтві про право власності.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із братом ОСОБА_4 однією сім`єю на час його смерті необхідно для оформлення спадкових прав.

Відповідно до положень ст.293 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд має право встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження особи або в паспорті.

В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено ч.2 ст.315 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно п. 2, 23 зазначеної постанови, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, та інше. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У частині першій статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) зазначено, що «для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження».

Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами.

Так, на підставі наданих до суду письмових доказів, судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 є братом позивача, ОСОБА_1 ; що ОСОБА_1 постійно проживачав квартирі АДРЕСА_1 , на момент смерті однією сім`єю разом із братом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло від 06 листопада 1997 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів ОСОБА_4 , (« ОСОБА_4 »).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

28 лютого 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дергачівсбкої державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П. №495, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, він заповів позивачу, ОСОБА_5 .

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки в позасудовому порядку позивач не може оформити своїх спадкових прав через відсутність певних документів, підтвердження факту родинних відносин зі спадкодавцем, факту постійного проживання та факту належності правовстановлюючого документа, вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частину квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 64,5 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті брата ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , також підлягають задоволенню, адже ці вимоги належним чином обґрунтовані та підтверджуються наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 263, 265, 268, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем, факту належності документу та про визнання права власності на 1/4 частину квартири - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме той факт, що ОСОБА_4 є її рідним братом.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 , на момент смерті однією сім`єю разом із братом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло від 06 листопада 1997 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів ОСОБА_4 , (« ОСОБА_4 »), що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частину квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 64,5 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті брата ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя Л. В. Калиновська