Справа № 718/3107/24
Провадження 2/718/799/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря Харабара А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кіцмань цивільну справу за позовом адвоката Погурського Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 (с.Валява Чернівецький район Чернівецька область) до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (м.Чернівці вул.Головна, 24), треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), Перша чернівецька державна нотаріальна контора (м.Чернівці вул.Конституційна, 11) про усунення перешкод в користуванні майном шляхом скасування арешту на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Погурський В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, треті особи: ОСОБА_2 , Перша чернівецька державна нотаріальна контора про усунення перешкод в користуванні майном шляхом скасування арешту на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до Договору купівлі-продажу від 1 квітня 2005 року він, ОСОБА_1 , набув у власність будівлі та споруди « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Вказує, що згідно з Відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, які позивач отримав 28 вересня 2023 року було встановлено, що на вказаний об`єкт нерухомого майна 29 травня 2008 року Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження на підставі Постанови б/н від 19 травня 2008 року Слідчого управління УМВС України в Чернівецькій області.

Зазначає, що через наявність такого обтяження позивач позбавлений законного права розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тобто продати, заставити, обміняти. Окрім того, він, ОСОБА_1 , не може клопотати перед Кіцманською міською радою про оформлення документів на право володіння чи користування земельною ділянкою на котрій розміщене таке майно.

Вказана постанова була винесена слідчим СУ УМВС України в Чернівецькій області при розслідуванні кримінальної справи стосовно нього, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 за скоєння злочину передбаченого ст. 115, ч. 2 п.п.4, 6, 12 КК України.

Станом на 27 серпня 2024 року арешт на майно продовжує діяти.

Посилається на те, що вироком Кіцманського районного суду від 23 лютого 2012 року його, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 засуджено за п. 4,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі кожного з конфіскацією всього майна, що є їх особистою власністю, який було змінено Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2013 року та зазначено наступне: кваліфікувати дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та за цим законом призначити покарання: ОСОБА_1 - 11 років позбавлення волі; ОСОБА_3 - 11 років позбавлення волі.

При ухваленні рішення Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, міри покарання у вигляді конфіскації майна не застосовано так як дії обвинувачених кваліфіковані як вчинені без корисливих мотивів.

В редакції Кримінального кодексу України, котра діяла станом на 29 листопада 2007 року /дата вчинення злочину/ конфіскація майна застосовувалася тільки за вбивство яке вчинене з корисливих мотивів п. 6 ч. 2 ст. 155 КК України.

При ухваленні вироку 23 лютого 2012 року Кіцманським районним судом також було стягнуто з засуджених позивача та ОСОБА_3 , в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди, кошти та видано виконавчі листи: «Стягнути з засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 100 тисяч гривень.

Стягнути з засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 14548 грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 100 тис. грн.

Стягнути з засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 4680 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн.

Стягнути з засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь НДКЦ УМВС України в Івано-Франківській обл. судові витрати в сумі 486,77 грн. Стягнути з засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь НДКЦ УМВС України в Івано-Франківській обл. судові витрати в сумі 345,18 грн.»

Крім цього, зазначає, що відбувши міру покарання позивач повернувся додому і дізнався про те, що арешт з нерухомого майна яке належить йому не знятий.

Також вказує на те, що через адвоката, котрий представляє його інтереси, він звернувся до Слідчого управління НП в Чернівецькій області та до Першої державної нотаріальної контори м. Чернівці про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна, який належить йому на праві приватної власності та отримав відповіді про те, що зняття арешту не входить до їх компетенції. Йому було порекомендовано звернутися до суду. Він звернувся з позовною заявою до Кіцманського районного суду де просив скасувати арешт на будівлі та споруди « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому цю заяву було залишено без розгляду на прохання ОСОБА_4 .

В процесі розгляду заяви було встановлено, що Кіцманським районним судом на виконання вказаного вище вироку було видано виконавчі листи потерпілим, а також виконавчі листи з метою відшкодування судових витрат.

Кіцманським районним судом 16 квітня 2024 року було скеровано запит до Кіцманського відділу ДВС у Чернівецькому районі з метою з`ясування стану по виконанні вироку суду.

22 квітня 2024 року Кіцманський відділ ДВС у Чернівецькому районі повідомив Кіцманський районний суд про те, що станом на 22 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 у відділі не перебувають на виконання відкриті виконавчі провадження.

31 травня 2024 року ОСОБА_1 було погашено борг по відшкодуванню шкоди ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по виконавчих провадженнях №3700079, №37000773, №37001802, №37002429 та № 42261735 що перебували на виконанні в Кіцманському Відділі ДВС в Чернівецькому районі та старшим державним виконавцем Кіцманського відділення ДВС в Чернівецькому районі винесено постанови про закінчення виконавчих провадженнях у зв`язку з повним виконанням рішення.

Отже ОСОБА_1 повністю погашено заборгованість по відшкодуванню судових витрат, а також заборгованість перед ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та НДЕКЦ в Чернівецькій області.

Крім цього, вказує на те, що щодо заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 , то у відповідності до листа Кіцманського відділення ДВС у Чернівецькому районі №16129 від 04 червня 2024 року встановлено, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коштів в розмірі 100000 грн. на виконанні не передував та не перебуває, тобто ОСОБА_2 ніколи не пред`являла його до виконання. Де на даний час перебуває ОСОБА_2 позивачу не відомо, є інформація що вона виїхала з України і дуже довгий період часу проживає в Італії. Її точне місце проживання не відомо.

Посилається також на те, що позивач готовий відшкодувати завдану їй шкоду, однак не може це зробити через те, що виконавчий лист нею не пред`являвся до виконання, а провести відшкодування по цьому листу без неї немає можливості.

Право власності на будівлі і споруди «Кіцманського коопзаготпромторгу» позивачем було набуто у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України, визначається виключно законами України.

Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном ш ляхом скасування арешту будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та належать на праві власності ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Погурський В.І., в судове засідання не з`явилися, однак представник скерував на адресу суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що як вбачається з позовних вимог, жодна з них не стосується Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, що свідчить про те, що ГУНП не є належним відповідачем у даній справі.

Вказує, що ГУНП не є правонаступником УМВС України в Чернівецькій області, ГУНП та його посадові особи не брали будь-якої участі у діях повязаних з накладенням спірного арешту на нерухоме майно.

З посилання на норми Закону, просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та імсце слухання справаи через оголошення, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Будь яких заяв чи клопотань до суду від неї не надходило.

Представник третьої особи Першої чернівецької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення повістки. Будь яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило.

11.11.2024 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Погурський В.І., скерував відповідь на відзив, у якому зазначає, що доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

Враховуючи наведене, просить не братии до уваги вимоги відзиву на позовну заяву.

14.11.2024 року представник відповідача скерував заперечення на відповідь на відзив, у яких, з посиланням на норми Закону, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові докази справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 01 квітня 2005 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6908623 від 04.04.2005 року ОСОБА_1 набув у власність будівлі та споруди « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходяться в АДРЕСА_2 (а.с.15-16).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №348415285 від 28.09.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 є орендарем земельної ділянки площею 17,5167 га., кадастровий номер :01:004:0210 договір оренди землі від 01.12.2022 року на строк 20 років, тобто до 01.12.2042 року та власником будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходяться в АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 01 квітня 2005 року реєстраційний номер майна 3088465.

Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 7287683, зареєстровано в Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 29 травня 2008 року Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою арешт нерухомого майна будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходяться в АДРЕСА_2 на підставі постанови б/н від 19.05.2008 року слідчого управління УМВСУ в Чернівецькій області (а.с.12-14).

Відповідно до відповіді Кіцманського ВДВС у Чернівецькій області №18682 від 20.06.2024 року вбачається, що згідно даних АСВП станом на 20.06.2024 у Відділі на виконанні не перебувають виконавчі провадженні де боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Згідно відповіді Кіцманського районного суду Чернівецької області на запит адвоката №01-36/3546/24-Вих від 17.06.2024 року вбачається, що в матеріалах кримінальної справи №1-7/2012 по обвинуваченню ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за скоєння злочину, передбаченого ст.115, ч. 2 п.12 КК України, примірники виконавчих листів, що видані 25.10.2012 та 02.09.2013 на виконання вироку суду від 23.02.2012 року, відсутні (а.с.20).

Відповідно до відповіді Кіцманського ВДВС у Чернівецькій області №16129 від 04.06.2024 року вбачається, що у Відділі на виконанні не перебував та не перебуває виконавчий лист, який було видано Кіцманським районним судом у відповідності до вироку суду від 23.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коштів в розмірі 100000 гривень на користь ОСОБА_8 (а.с.22).

Згідно відповіді державного нотаріуса Прядко І.І. першої державної нотаріальної контори Чернівецької області №823/01-16 від 22.12.2023 року вбачається, що Перша державна нотаріальна контора Чернівецької області не може внести відомості до єдиного розподілу заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття арешту майна у зв`язку з відсутністю визначених законом підстав. Зняття арешту можливе лише у судовому порядку (а.с.24).

Відповідно до відповіді ГУНП в Чернівецькій області №П-33 Аз/123/23/04-2023 від 11.10.2023 року вбачається, що відповідно до ст.324 КПК України в редакції 1960 року питання щодо речових доказів, майна описаного для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна вирішується судом при постановленні вироку. Таким чином, орган досудового розслідування СУ ГУНП в Чернівецькій області наразі не уповноважений приймати рішення щодо зазначеного вище майна. На даний час в провадженні СУ ГУНП в Чернівецькій області кримінальні провадженні за підозрою ОСОБА_1 відсутні. Також повідомляють, що СУ ГУНП в Чернівецькій області будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_2 , речовим доказом не визнавались (а.с.26).

Згідно платіжної інструкції 48 від 21.05.2024 року ОСОБА_1 здійснив перерахунок коштів на рахунок Кіцманського ВДВС Чернівецького району в Чернівецькій області в сумі 187668 грн. 53 коп. (а.с.27).

Постановою про закінчення виконавчого провадження №37000773 від 31.05.2024 року старшого державного виконавця Кіцманського ВДВС Чернівецького району в Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шивкеник Н.Є., закінчено виконавче провадження у справі №1-07 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 4680 гривень (а.с.28).

Постановою про закінчення виконавчого провадження №37000079 від 31.05.2024 року старшого державного виконавця Кіцманського ВДВС Чернівецького району в Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шивкеник Н.Є., закінчено виконавче провадження у справі №1-07 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 50000 гривень (а.с.30).

Постановою про закінчення виконавчого провадження №37001802 від 31.05.2024 року старшого державного виконавця Кіцманського ВДВС Чернівецького району в Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шивкеник Н.Є., закінчено виконавче провадження у справі №1-07 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 100000 гривень (а.с.32).

Постановою про закінчення виконавчого провадження №37002429 від 31.05.2024 року старшого державного виконавця Кіцманського ВДВС Чернівецького району в Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шивкеник Н.Є., закінчено виконавче провадження у справі №1-07 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 14548 гривень (а.с.34).

Постановою про закінчення виконавчого провадження №42261735 від 31.05.2024 року старшого державного виконавця Кіцманського ВДВС Чернівецького району в Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шивкеник Н.Є., закінчено виконавче провадження у справі №1-07 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь НДКЦ судових витрат в сумі 243,39 гривень (а.с.36).

Згідно інформації №12989 від 22.04.2024 року Кіцманського ВДВС Чернівецького району в Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що згідно даних АСВП станом на 22.04.2024 року стосовно ОСОБА_1 у відділі не перебувають на виконанні відкриті виконавчі провадження:

09.10.2017 року виконавче провадження №42261735 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь НДКЦ судових витрат в сумі 243,39 гривень завершено керуючись п.7 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»;

09.10.2017 року виконавче провадження №37000079 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 50000 гривень завершено керуючись п.7 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»;

09.10.2017 року виконавче провадження №37000773 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 4680 гривень завершено керуючись п.7 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»;

09.10.2017 року виконавче провадження №37001802 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 100000 гривень завершено керуючись п.7 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»;

09.10.2017 року виконавче провадження №37002429 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 14548 гривень завершено керуючись п.7 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Стягнення за вищевказаними виконавчими провадженнями не проводилися. Виконавчі провадження за 2017 рік знищені у відповідності до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватними виконавцями (строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню) (а.с.39).

Вироком Кіцманського районного суду від 23 лютого 2012 року засуджено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі кожному з конфіскацією всього майна, що є їх особистою власністю (а.с.47-49).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2013 року вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 червня 2012 року було змінено і зазначено наступне: виключити з вироку як обставину, що обтяжує покарання вчинення особливо тяжкого злочину і з обвинувачення засуджених виключити пункти 4, 6 частини 2 статті 115 КК України умисне вбивство вчинене з особливою жорстокістю та з корисливих мотивів; кваліфікувати дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та за цим законом призначити покарання: ОСОБА_1 - 11 років позбавлення волі; ОСОБА_3 - 11 років позбавлення волі та стягнути з засуджених судові витрати за проведення експертиз (а.с.43-46).

Відповідно до копії постанови про накладення арешту на майно від 19.05.2008 року слідчим СУ УМВС України в Чернівецькій області Москалюк О.В. винесено постанову про накладення арешту на майно, а саме на будівлі та споруди АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_1 , у межах розслідування кримінальної справи №О-079155 про вбивство (к/с №1-7/2012 р.Т.2 а.с. 197) (а.с. 98).

Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Частиною першої статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Матеріалами справи встановлено, що арешт на спірне нерухоме майно, а саме будівлі та споруди, що розташовані в АДРЕСА_2 , накладений 19.05.2008 року постановою СУ УМВС України в Чернівецькій області, за правилами КПК України 1960 року.

На даний час порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України (2012 року). Проте, арешт, який просить зняти позивач, накладено органом досудового слідства у кримінальній справі, на підставі положень КПК України 1960 року.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу XI Перехідних положень КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

На правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року. Проте, положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).

Шляхів виправлення помилки, допущеної слідчим, прокурором або судом, у зв`язку з неприйняттям обов`язкового рішення про скасування арешту майна, після припинення кримінальної справи КПК України 1960 року, не встановлено.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №766/21865/17 та від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц.

За статтею 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Статтею 170 КПК України, чинного на час розгляду справи передбачено, що завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За змістом статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено зокрема у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи встановлені обставини справи та те, що при ухваленні Рішення Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, міри покарання у вигляді конфіскації майна до ОСОБА_1 не застосовано так як його дії кваліфіковані як вчинені без корисливих мотивів, суд вважає, що права особи володіти належним йому майном обмежено, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення вимог та звільнення з під-арешту належного йому майна.

Суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про те, що Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області не є належним відповідачем у справі, оскільки не є правонаступником УМВС України в Чернівецькій області, з огляду на таке.

За правилами ч. 1 та 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

16 вересня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», якою постановив утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі ГУНП в Чернівецькій області, та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС, зокрема, УМВС України в Чернівецькій області.

Згідно з відомостями ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань УМВС України в Чернівецькій області припинено 15 вересня 2023 року, про що свідчить запис 015005084 про державну реєстрацію припинення юридичної особи (а.с.99-101).

У постановах від 20 лютого 2019 у справі №826/16659/15 та від 13 березня 2019 у справі №524/4478/17 Верховний Суд констатував, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід обов`язку відновити порушені права до правонаступника відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншому/іншим державному/державним органу/органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому, чи внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Відповідну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі №2а-23895/09/1270.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.10.2019 у справі №812/1408/16, особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їх правонаступників.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 грудня 2021 року у справі №9901/348/19.

Згідно з пунктом 51 Рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі Чуйкіна проти України (Chuykina v. Ukraine) (заява №28924/04) ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу. У цій справі Суд також зазначив, що інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих.

У постанові від 11 лютого 2021 року у справі №826/9815/18 Верховний Суд, з-поміж іншого, констатував, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватися від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. Водночас такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації. У зв`язку із цим Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого: якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема передачі відповідним розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому/іншим суб`єкту/суб`єктам владних повноважень; якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони суб`єкта владних повноважень.

Тож підстави для правонаступництва у цих правовідносинах виникли саме з моменту державної реєстрації припинення УМВС України в Чернівецькій області. Проте це не змінює тієї обставини, що правонаступником ліквідованого УМВС України в Чернівецькій області є саме той орган, до якого перейшла адміністративна компетенція суб`єкта владних повноважень, що припинився.

За таких обставин, необхідно проаналізувати і співставити функції та завдання, які виконувала міліція і які наразі виконують МВС України та Національна поліція.

Так, нормами статей 1, 2 Закону України від 20.12.1990 №565-XII «Про міліцію» передбачалось, що міліція це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Основними завданнями міліції було, з-поміж іншого: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень.

Своєю чергою, приписами статей 1, 2 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Поряд із цим, згідно з Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №878, МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

На підставі співставлення завдань та функцій цих трьох органів можна дійти висновку про те, що МВС України є органом влади, який формує державну політику у сфері, зокрема забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг. У той же час, реалізація державної політики у вказаній сфері належить до компетенції Національної поліції, а до цього відповідні завдання та функції держави покладалися на міліцію.

Отже, правонаступником прав та обов`язків ліквідованого УМВС України в Чернівецькій області, ураховуючи правовий статус, обсяг повноважень і принцип територіальності, є відповідний територіальний орган Національної поліції, а саме ГУНП в Чернівецькій області.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак наявні підстави, передбачені законом, для задоволення позову та звільнення майна з-під арешту та скасування обтяження нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод, ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, а саме будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та належать на праві власності ОСОБА_1 , який було накладено Постановою СУ УМВС України в Чернівецькій області б/н від 19 травня 2008 року та зареєстровано в Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 29 травня 2008 року за реєстровим №7287683 Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Кіцманського

районного суду: Масюк Л.О.