УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/277/25

Номер провадження 2-з/495/1/2025

17 січня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., перевіривши заяву адвоката Лежух Тетяни Іванівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Торент», інша особа ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

15.01.2025 року адвокат Лежух Тетяна Іванівна в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Торент», інша особа ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Так, заявник просить суд:

1. Накласти арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), а саме на:

- 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208);

- 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208);

- 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2

(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08);

- на 1/5 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00);

- на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08);

- на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08);

- на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25907511).

2. Заборонити державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним державним адміністраціям, на території яких знаходиться майно, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Подану заяву про забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що 08.04.2011 року було укладено договір позики між позикодавцем ТОВ «Торент» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Відповідно до п.1 глави 1 договору, Заявник надав позичальникам позику в розмірі 90 000,00 доларів США.

Відповідно до п.1 глави 2 договору, позикодавець мав право на отримання відсотків за надання позики за ставкою 12% річних.

Відповідно до п.2 глави 2, відсотки капіталізуються на піврічній основі та сплачуються разом з погашенням основної суми позики відповідно до графіку, наведеного в главі 3 договору.

Відповідно до п.1 глави 3, позика, включаючи відсотки, погашається в доларах США 4 платежами по 22 500 доларів США плюс відсотки за рік протягом 8 років з дати

надання позики.

Відповідно до п.2 глави 3 договору, кожен наступний транш має бути погашений до 31 грудня відповідного року.

Відповідно до п.З глави 3 договору, перший внесок повинен був бути погашений до 31.12.2014.

Відповідно до глави 4 договору, позичальники несуть солідарну відповідальність за всіма зобов`язаннями за договором.

В подальшому сума позики була передана позичальникам.

27.03.2018 між Заявником та Боржником було підписано та нотаріально посвідчено додаток №1 до договору, відповідно до якого Боржник підтвердила факт несплати суми позики за договором, а також сторонами було взаємно погоджено продовження строку погашення позики відповідно до умов договору до грудня 2023 року. Відповідно до ч.І ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до заяви ТОВ "Торент" від 17.12.2024, грошові кошти в сумі 90 000 доларів США відповідно до договору від 08.04.2011, товариство від позичальників не отримувало.

Таким чином, Боржник не виконала свої зобов`язання відповідно до договору позики, у зв`язку з чим заявник змушений звернутись до суду для захисту свого порушеного права.

За твердженням заявника, що невжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення самого позову може в майбутньому призвести до неможливості виконання рішення (відсутності у боржника будь-якого майна у власності, за рахунок стягнення якого могли би бути задоволені майнові вимоги Заявника) або значно ускладнити цей процес (зокрема, шляхом пред`явлення низки позовних вимог до нових власників майна, що було відчужене боржниками у період «після подачі позову», із вимогами про визнання правочинів про відчуження активів недійсними з підстав їх фраудаторності).

ОСОБА_1 є божником за договором позики, а тому безпосередньо несе відповідальність за порушення Договору позики, зокрема, за неповернення суми позики та встановленої договором суми річних.

Дані обставини і стали підставою для звернення заявника до суду із відповідною заявою.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Одночасно суд зазначає, що статтею 153 ЦПК України, якою регламентовано розгляд заяви про забезпечення позову, в частині 9 ЦПК України, передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд в першу чергу розглядає питання відповідності поданої заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також суд зазначає, що статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд при постановленні ухвали про забезпечення позову враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Однак, як вбачається із поданої до суду заяви про забезпечення позову, сума основного боргу за договором позики дорівнює - 90 000 доларів США, а сума річних за увесь період 146 732,05 доларів США, тобто загальна сума боргу за договором позики від 08.04.2011 року становить 236 732,05 доларів США, що в еквіваленті 10 004 296,40 грн.

Заявник просить суд накласти арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між тим, в матеріалах даної заяви відсутні відомості щодо оціночної вартості нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208); 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08); на 1/5 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00); 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08); земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08); житлового будинкук, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25907511).

Тобто, з матеріалів даної заяви не можливо пересвідчитись про співмірність заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник до майбутнього предмету позовних вимог, а саме відсутні відомості щодо співмірності суми боргу за договором позики та нерухомого майна (належного ОСОБА_1 ), на яке заявник просить накласти арешт.

Крім того, суддя не може погодитись з твердженням заявника щодо вжиття заходів зустрічного забезпечення, а саме те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 жодним чином не вплине на її права, з наступних підстав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову (ч.4 ст. 154 ЦПК України).

Статтею 154 ЦПК України передбачено право та обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення під час розгляду заяви про забезпечення позову, тобто відповідно до вимог ст.151 ЦПК України позивач повинен внести пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а суд відповідно до положень ст.154 ЦПК України буде вирішувати обов`язковість його застосування.

Таким чином, заявником не наведено інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, а викладені в заяві обставини є лише твердженням заявника, що не відповідає нормам діючого законодавства.

Частиною 9 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, з огляду на те, що відсутні відомості щодо співмірності майбутніх позовних вимог (суми боргу за договором позики) та нерухомого майна, на яке заявник просить накласти арешт, а також відсутність інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, суддя дійшов до висновку про необхідність повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

Одночасно суддя роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153-154, 258-260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Лежух Тетяни Іванівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Торент», інша особа ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви повернути адвокату Лежух Тетяні Іванівні (в інтересах ТОВ «Торент»).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Віталій МИШКО