Справа № 348/1687/22
Провадження № 22-ц/4808/77/25
Головуючий у 1 інстанції Бурдун Т. А.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Луганської В. М.,

Мальцевої Є. Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кислого Андрія Матвійовича на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2024 року, в складі судді Бурдун Т. А. ухвалене в місті Надвірна Івано-Франківської області, повний текст якого складено 14 жовтня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2019 року, який розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року. Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з нею за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи у м. Надвірна в орендованому житлі. Дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини у належному розмірі не надає, хоча є працездатною особою, працевлаштований, отримує стабільний дохід. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2024 рокупозов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 адвокат Кислий А. М. посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції визначаючи розмір стягуваних аліментів керувався нормами статті 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З таким висновком апелянт не погоджується оскільки, відповідні розміри прожиткового мінімуму не є абсолютними величинами для визначення розмірі аліментів, а лише слугують певним орієнтиром при вирішенні питання та має рекомендаційний характер з огляду на фактичні обставини справи динаміку дійсних витрат.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи наступного.

Суд першої інстанції встановив, з 23 жовтня 2019 року сторони перебували у шлюбі (а.с. 6), який розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 (а.с. 7).

Згідно довідок Управління соціального захисту населення Надвірнянської РДА № 2609- від 18 квітня 2022 року, № 2609-500115697 від 19 квітня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивачка ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40-41).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2024 року, у цивільній справі № 348/2340/22 (номер провадження 2/348/47/24) яке постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 серпня 2024 залишене без змін, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, залишений без задоволення. Рішення набрало законної сили 22 серпня 2024 року (а.с. 86-95).

Із акту обстеження умов проживання від 22 листопада 2022 року вбачається, що депутатом Надвірнянської міської ради проведено обстеження квартири в АДРЕСА_1 , де проживає позивач ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , квартира є орендованим житлом (а.с. 42).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд виходив з того, що відповідач є працездатною особою молодого віку, інших дітей та утриманців не має, отже має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, у тому числі і щодо її утримання.

Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину суд має керуватися частиною 3 статті 181 СК України, яка передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною 2 статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 181, 183, 184 СК України.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтями 12 та 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Відповідно до частин 4,5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, з долученої до матеріалів справи копії рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 працює у Виробничому структурному підрозділі Шахтоуправління ДНІПРОВСЬКЕ ПСП Шахта Дніпровська Приватного Акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді майстра гірничій дільниці з 2006 року. З квітня 2022 до вересня 2022 року отримав заробітну плату у загальному розмірі 130 732,28 грн., що в середньому в місяць становить 21 700 грн.

Також, ОСОБА_1 є власником квартир в АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 (а.с. 88).

За встановлених обставин справи колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про стягнення аліментів у частині від заробітку (доходу) відповідача, відповідає вимогам закону, оскільки згідно з статтею 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а відповідно до статті 184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються лише за заявою одержувача.

Так, ОСОБА_2 , звертаючись до суду із позовом, просила стягнути аліменти на утримання дитини, яка проживає з нею, саме у частці від заробітку (доходу) відповідача, що не суперечить зазначеному вище та письмовим доказам по справі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи, в межах заявлених ОСОБА_2 позовних вимог та вимог закону обґрунтовано визначив розмір аліментів на дитину в розмірі частки всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, врахувавши можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою.

Відтак доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не обмежений у праві звернутись із вимогами про зменшення розміру аліментів, що стягуються в частці від заробітку (доходу) на підставі статті 192 СК України або дійти згоди з ОСОБА_2 , як одержувачкою аліментів, щодо способу їх стягнення і відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 181 СК України вирішити це в судовому порядку.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кислого Андрія Матвійовича залишити без задоволення.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 січня 2025 року.

Судді В. М. Барков

В. М. Луганська

Є. Є. Мальцева