Справа №: 343/2459/24
Провадження №: 2/343/11/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi судді Монташевич С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 343/2459/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 в розмірі 58335,50 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за допомогою мережі перейшов на офіційний сайт ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", де, ознайомившись із Правилами надання грошових коштів у позику, заявив про бажання отримати кошти, про що подав відповідну заяву зі своїми персональними даними. Перед тим як погоджувати заявку на кредитування ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було перевірено особисті дані відповідача та належність йому вказаної ним платіжної картки для перерахування коштів. Після цього відповідач 04.08.2021 підписав кредитний договір № 187544052 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV467DK.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 16500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

На підставі укладеного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" 04.08.2021 перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 16500,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 , підтвердженням чого є відповідні платіжні доручення, тобто свої зобов`язання за кредитним договором виконав.

Згідно з п. 1.6 договору, позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання.

Відповідно до п. 1.7 договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 03.09.2021 (дисконтний період). У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Згідно з п. 1.9.1 договору, виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 456,25 процентів річних, що становить 1,25 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

Відповідно до п. 1.9.2 договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 455,74 процентів річних, що становить 1,25 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

Згідно з п. 1.9.3 договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.

Відповідно до п. 1.12.1 договору, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Відповідно до п. 1.12.2 договору, з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі, що свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Однак, оскільки умови договору він не виконував належним чином, у нього виникла прострочена заборгованість, яка становить 58335,50 грн.

28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) та ТОВ "Таліон Плюс (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого на підставі додаткових угод неодноразово продовжувався, востаннє до 31 грудня 2024 року. При цьому інші умови договору залишалися без змін.

Пунктом 2.1 Розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме в реєстрах прав вимоги.

Тобто реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість раз, у випадку бажання та необхідності сторін.

Згідно з п. 4.1 договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 154 від 05.10.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 36704,00 грн.

Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, оскільки він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018-31.12.2024. Відповідно ТОВ "Манівео швидка фіннсова допомога" відступило дійсне право вимоги до ТОВ "Таліон Плюс", так як з урахуванням визначених строків дії цього договору його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Тобто право вимоги за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" 05.10.2021, відповідно до підписаного сторонами реєстру прав вимоги № 154. Підтвердженням переходу права вимоги є довідка, яка видана ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".

30 жовтня 2023 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.

Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимог, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, установленому в відповідному Додатку договору (п. 4.1).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58335,50 грн.

30 вересня 2024 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" уклали договір факторингу № 3009/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

За цим договором фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників.

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Згідно із реєстром боржників за договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024, від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58335,50 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024.

Враховуючи наведене, факт отримання кредитних коштів відповідачем доводиться, зокрема, попереднім підписання кредитного договору та ознайомленням з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 58335,50 грн.

Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 становить 58335,50 грн, яка складається з: 16500,00 грн - заборгованість по кредиту; 41835,50 грн - заборгованість по несплачених відсотках, що підтверджується випискою з особового рахунку.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 серпня 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ним був укладений договір кредитної лінії №187544052, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 16500,00 грн на строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 процентів від суму кредиту за кожен день користування ним.

Позивач зазначає, що за договором факторингу набув права вимоги за таким договором кредитної лінії.

28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно з п. 2.1 якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимог, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Строк договору, згідно з п. 8.2, було встановлено до 28.11.2019.

Пізніше додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021 та № 31 від 31.12.2022 вносились зміни до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до яких, строк його дії було продовжено до 31.12.2023 включно.

За твердженням позивача, первісне відступлення прав вимоги за кредитний договором №187544052 від 04.08.2021 відбулось від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на користь ТОВ "Таліон Плюс" на підставі зазначеного вище договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. При цьому нозивачем не надано витяг з реєстру прав вимоги як підтвердження переходу відступлення права вимоги.

30 жовтня 2023 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №30/1023-01, зі строком дії до 31.12.2024, відповідно до якого за доводами позовної заяви ТОВ "Таліон Плюс" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було відступлено право вимоги за кредитним договором №187544052, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023.

Пізніше право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на підставі договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024 було відступлено на користь ТОВ "Юніт Капітал", що підтверджується витягом з реєстру боржників від 30.09.2024.

Виходячи з наведених вище обставин, покладаючись на положення ст. 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №187544052 від 04.08.2021 в розмірі набутої вимоги за договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 в сумі 58335,50 грн, з яких: 16500,00 грн - заборгованість по кредиту та 41835,50 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

За приписами чинного законодавства та сформованої судової практики, відступлення права вимоги за договорами відступлення права вимоги, договорами факторингу, може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав або вимоги, що може виникнути в майбутньому на підставі, в даному випадку, існуючого кредитного договору на момент укладення договорів факторингу.

З матеріалів справи вбачається, що договір факторингу №28/1118-01, за яким згідно з доводами позовної заяви відбулось первісне відступлення права вимоги за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021, було укладено між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем.

Таким чином, на час укладення договору факторингу у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було відсутнє право вимоги до відповідача за №187544052 від 04.08.2021, оскільки Відповідач на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором. Відтак зазначене свідчить, що предметом останнього на момент його укладення не могло бути право будь-якої вимоги за неіснуючим на той час кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021, що в свою чергу виключає відступлення та набуття відповідного права вимоги за таким кредитним договором як ТОВ "Таліон Плюс" згідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, так і надалі ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" згідно договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 та ТОВ "Юніт Капітал" згідно договору факторингу № 3009/24 від 30.09.2024.

Крім того, звернув увагу суду, що згідно з п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги,однак позивач не надав витяг з реєстру прав вимоги як підтвердження переходу відступлення права вимоги (який і не може бути поданий, оскільки на момент укладення такого договору факторингу був відсутній кредитний договір).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимог судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29.06.2021 у справі №916/2040/20).

З урахуванням зазначеного, оскільки позивач не набув у передбачений законом спосіб право вимоги за кредитним договором №187544052 від 04.08.2021, позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача не підлягають до задоволення.

Позивач у системі "Електронний суд" сформував відповідь на відзив, у якій зазначив, що п. 2.1 Розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Тобто предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.2, 1.3 вказаного договору факторингу, під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами. Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме в Реєстрах прав вимоги.

В той же час, відповідно до п. 1.5 договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін.

Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. На підтвердження переходу права вимоги до матеріалів справи долучено довідку, яка видана ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", та підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 до ТОВ "Таліон Плюс" .

Реєстр прав вимог № 154 від 05.10.2021 підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем 04.08.2021, тобто на момент включення цього кредитного договору до реєстру право вимоги вже існувало, а не було майбутнім, як стверджує відповідач.

При цьому з урахуванням визначених строків дії договору факторингу та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом усього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024.

Пунктом 2.1 договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 визначено, що ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Тобто предметом Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами.

В той же час, відповідно до п.1.5 договору факторингу, реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Згідно з п. 4.1, право вимоги переходить від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог , по формі установленій у відповідному додатку.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58335,50 грн.

Пунктом 2.1 договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 визначено, що ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язався відступити ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Тобто предметом вказаного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Згідно з п. 4.1 договору факторингу, право вимоги переходить від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "КФ "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58335,50 грн.

Отже, предметом вказаного вище строку є відступлення прав вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.1 договору факторингу № 3009/24-01 від 30.09.2024, ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" зобов`язується відступити ТОВ "Юніт Капітал" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третiх осiб - боржникiв, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та iншi платежi, право на одержання яких належить клiєнту.

Перелiк боржникiв, пiдстави виникнення права грошової вимоги до боржникiв, сума грошових вимог та iншi данi зазначенi в Реєстрi боржникiв, який формується згiдно з Додатком № 1 та є невiд`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехiд вiд клiєнта до фактора прав вимоги заборгованостi до боржникiв вiдбувається в момент пiдписання сторонами акта прийому-передачi Реєстру боржникiв згiдно з Додатком № 2, пiсля чого фактор стає кредитором по вiдношенню до боржникiв стосовно заборгованостей та набуває вiдповiднi права вимоги. Пiдписаний сторонами та скрiплений їx печатками акт прийому-передачi Реєстру боржникiв пiдтверджує факт переходу вiд клiєнта до фактора прав вимоги заборгованостi та є невiд`ємною частиною цього договору.

Відповідно до акта прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 3009/24-01 від 30.09.2024, від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58335,50 грн.

Ураховуючи наведене, укладання договору факторингу між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" до виникнення кредитних правовідносин із ОСОБА_1 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 187544052 від 04.08.2021 передане ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на користь ТОВ "Таліон Плюс" та надалі - позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином.

Зокрема, Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в рішенні від 04.09.2024 по справі № 343/1523/24 дійшов аналогічних висновків щодо дійсності переходу прав вимоги. Також до аналогічних висновків дійшли: Київський апеляційний суд в постанові від 08 квітня 2024 року по справі № 357/12164/23; Івано-Франківський апеляційний суд в постанові від 02 липня 2024 року по справі № 339/383/23; Полтавський апеляційний суд в постанові від 31 січня 2024 року по справі № 550/1020/23; Хмельницький апеляційний суд в постанові від 5 лютого 2024 року по справі №672/1022/23; Львівський апеляційний суд в поставі від 26.07.2024 року по справі № 465/6981/23; Миколаївський апеляційний суд в постанові від 16 вересня 2024 року по справі № 484/1805/24.

Відповідач направив заперечення, в яких вказав, що твердження позивача щодо переходу права вимоги за кредитним договором, строку чинності договору факторингу, предмету договору факторингу не спростовують його тверджень щодо відсутності у позивача права вимоги до нього, оскільки у першого не могло бути права вимоги за неіснуючим на той час кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021, як і не могло бути відступлення та набуття відповідного права вимоги за таким кредитним договором. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, де зокрема зазначається, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Протилежне свідчитиме про нівелювання формування єдиної правозастосовної практики.

Щодо покликань позивача на рішення судів першої та апеляційних інстанцій, то такі є недоречними та не можуть братись до уваги, оскільки за правилами частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Позивач ж в обґрунтування своїх вимог не наводить жодного висновка Верховного Суду щодо застосування норми права, які б були релевантними до спірних правовідносин.

Що стосується витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то такі належним чином не обгрунтовані та не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Позивач також сформував у системі "Електронний суд" додаткові письмові пояснення, в яких, окрім тих обставин, які вказані у відповіді на відзив, зазначив, що з урахуванням усіх додаткових угод, договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 був чинним на момент укладання кредитного договору № 187544052 від 04.08.2021. Він передбачав можливість відступленн прав вимоги за ним на підставі підписання сторонами Реєстрів прав вимоги. При цьому такий реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість раз, у випадку необхідності. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до даного договору № 154, передача прав вимоги до ОСОБА_1 мала місце 05.10.2021. Тобто відступлення права вимоги за цим правочином відбулося з визначеним та конкретним змістом вимог. Сам договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 судом нечинним не визнавався, а тому він є правомірним та обов`язковим до виконання. Подальше відступлення прав вимог до відповідача також відбулася в межах часових рамок чинності договорів факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 та № 3009/24 від 30.09.2024, на підтвердження чого надано відповідні докази.

Додатково наголосив, що заперечення відповідача щодо недоречності посилань позивача на судову практику є необгрунтованими, оскільки відповідно до принципу правової визначеності та єдності судової практики, судові рішення в аналогічних правовідносинх підлягають врахуванню при розгляді справи для забезпечення однакового застосування норм права.

Щодо витрат на правничу допомогу, то стороною позивача належним чином обгрунтовано співмірність таких витрат, а на підтвердження їх понесення надано належні докази. Розмір витрат на професійну правничу допомогу є розумним та відповідає складності справи.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

згідно із ухвалою від 15.11.2024, суд відкрив провадження по справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

09 грудня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позов.

23 грудня 2024 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував відповідь на відзив.

03 січня 2025 року від відповідача надійшли заперечення.

15 січня 2025 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував додаткові письмові пояснення.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:

як зазначив позивач, ОСОБА_1 04.08.2021 ознайомився із основними умовами кредитування у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", на підтвердження чого до позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту (а.с. 12-13), а також Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт" ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", у яких визначено порядок і умови надання кредитодавцем грошових коштів у кредит у випадку подання фізичною особою заявки на сайті кредитодавця або через мобільний додаток кредитодавця, або через програмне забезпечення партнерів кредитодавця (а.с. 17-23).

Після ознайомлення із основними умовами кредитування, ОСОБА_1 на офіційному сайті вищевказаного Товариства заповнив заявку на отримання грошових коштів у кредит від 04.08.2021, в якій серед іншого вказав свої ідентифікуючі дані та номер картки НОМЕР_1 (а.с. 24).

На підставі вказаних дій, які відповідають алгоритму дій споживача в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" з метою акцепту оферти та укладення електронного договору (а.с. 26-31), алгоритму дій ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" стосовно укладання кредитних договорів (а.с. 32-33) та даним із довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (а.с. 25), між ОСОБА_1 та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було укладено в електронній формі договір кредитної лінії № 187544052 від 04.08.2021 (а.с. 13 звор.- 16). Даного факту відповідач не заперечив ні у відзиві на позов, ні у своїх письмових запереченнях.

За умовами вказаного вище договору кредитної лінії сторони серед іншого погодили, що кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 16500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів (п. 1.1). Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 16500,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 03.09.2021 (п. 1.3). Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі дисконтний період), а саме до 03.09.2021 (п. 1.7). Виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 456,25 процентів річних, що становить 1,25 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1). З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти в розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожен день корстування ним (п. 1.12.2). Зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.12.1). Також у п. 4.1 Договору визначено, що невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення договору (п. 4.1). Крім того, у договорі обумовлено, що кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого кредитодавець в будь-який час, у тому числі після закінчення дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі (п. 2.1.1.5). Договор підписано ОСОБА_1 електронний підписом із одноразовим ідентифікатором MNV467DK.

На підставі укладеного кредитного договору № 187544052 від 04.08.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало на користь ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 16500,00 грн, про що свідчить відповідне платіжне доручення від 04.08.2021 (а.с. 34).

На підтвердження факту проведедння 04.08.2021 успішної операції з переказу коштів на суму 16500,00 грн на картку 516798ХХХХХХ5130 до матеріалів справи долучено електронне повідомлення АТ "Таскомбанк", який здійснював переказ грошових коштів в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 48 від 18.07.2019 (а.с. 35 звор.).

Як убачається із розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", станом на дату продажу 05.10.2021 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 187544052 від 04.08.2021 за тілом кредиту становить 16500,00 грн, за процентами 20204,00 грн (а.с. 69), що разом становить 36704,00 грн. 22 вересня 2021 року востаннє було здійснено сплату відсотків на суму 315,00 грн.

Звертаючись до суду зі вказаним позовом ТОВ "Юніт Капітал" зазначив, що право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 перейшло до Товариства на підставі договорів факторингу.

Так, 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнтом) та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, зі строком дії до 28 листопада 2019 року (а.с. 37-42).

Згідно з укладеними між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року та № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року, продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 до 31 грудня 2024 року (а.с. 43, 44-48, 49, 50, 51).

В п. 2 договору факторингу № 28/1118-01 його сторони погодили предмет договору, а саме: клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не змінює попередній (п. 2.2). Розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складення кожного Реєстру прав вимоги на банкіський рахунок фактора (п. 2.3).

Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3).

Пунктом 4.1 договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 154 від 05.10.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ "Таліон Плюс" отримав право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 582) за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 на загальну суму 36704,00, з яких: 16500,00 грн - заборгованість по основоному боргу, 20204,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 52-53).

У довідці, яка видана первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" № 187544052/ФК від 02.10.2024, останній підтвердив, що 05.10.2021 було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021, який укладений з ОСОБА_1 ТОВ "Таліон Плюс" згідно з укладеним договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 80).

Відповідно до розрахунку заборгованості, який проведений ТОВ "Таліон Плюс" за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 станом на 30.10.2023 за тілом кредиту складає 16500,00 грн, за відсотками 41835,50 грн (а.с. 70). При цьому суд звертає увагу, що відсотки нараховані за період з 06 жовтня 2021 року по 01 грудня 2021 року, які нараховані в межах 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду в розмірі 2,30%, як це визначено умовами кредитного договору.

Також 30 жовтня 2023 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 30/1023-01 зі строком дії до 31 грудня 2024 року (а.с. 54-58).

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не змінює попередній (п. 2.2). Розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складення кожного Реєстру прав вимоги на банкіський рахунок фактора (п. 2.3).

Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3).

Пунктом 4.1 договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30 травня 2023 року до договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" отримало право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 7265) за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 на загальну суму 58335,50 грн, з яких: 16500,00 грн - заборгованість по основоному боргу, 20204,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 59-60).

Крім того, 30 вересня 2024 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу № 3009/24, відповідно до якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 61-67).

Згідно із актом прийому-передачі реєстру боржників від 30 вересня 2024 року за договором факторингу № 3009/24 від 30 вересня 2024 року та витягом з Реєстру боржників від 30 вересня 2024 року, від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 423) за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 на загальну суму 58335,50 грн, з яких: 16500,00 грн - заборгованість по основоному боргу, 20204,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 66-67, 68).

Як убачається з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 187544052, сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "Юніт Капітал" станом на 14.10.2024 становить 58335,50 грн, з яких: 16500,00 грн - заборгованість по основоному боргу, 41835,50 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 71). Тобто, ТОВ "Юніт Капітал" будь-яких інших нарахувань не здійснювало та заявляє до стягнення суму, яка зазначена в реєстрі боржників.

Натомість відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказує, що позивач не набув у передбачений законом спосіб право вимоги за кредитним договором № 187544052, тому його вимоги не підлягають до задоволення.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору та підставності вимом щодо виконання таких умов позивачем.

Оцінка суду:

суд, вивчивши заяви сторін по суті спору, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, приходить до таких висновків.

У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).

З урахуванням описаних вимог законодавства, суд приходить до переконання, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 04.08.2021 укладено кредитний договір № 187544052 в електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України.

Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання за кредитним договором № 187544052 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу на вказану ним банківську картку кредитні кошти в розмірі 16500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням та довідкою (а.с. 34, 35), відповідно до умов договору, з якими ОСОБА_1 погодився, засвідчивши це своїм електронним підписом.

Як указано вище та підтверджується розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", на підставі укладеного кредитного договору № 187544052, отримавши кредитні кошти, ОСОБА_1 не повернув їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором, кредитодавець нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився.

ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. При цьому заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту та процентів, як і не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами.Будь-яких заперечень не висловлював ні щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, ні щодо суми заборгованості, нарахованої ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та її складових.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що право вимоги за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021 перейшло до нього на підставі відповідних договорів факторингу. Натомість відповідач заперечує даний факт, указуючи, що під час відступлення права вимоги первісним кредитором спірний кредитний договір ще не був укладений, а відтак вимоги за ним не існувало, даючи оцінку чому, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Положеннями ст. 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зазначено, що договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, в якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, в якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Натомість договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Зазначене узгоджується із правовими висновками, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18).

Як уже зазначалося раніше, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України, договір факторингу передбачає, зокрема, те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Звідси за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону про фінансові послуги), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження і клієнт має сплатити фактору за відповідну послугу з фінансування (надання позики або кредиту).

Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.

Здійснивши аналіз умов укладених 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова компанія" та ТОВ "Таліон Плюс", 30 жовтня 2023 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс" та 30 вересня 2024 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" договорів, суд уважає, що між цими особами були укладені саме договори факторингу, за якими фактор забов`язувався не тільки прийняти, а й передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а відповідно їх предметом були як право вимоги, яка виникне в майбутньому (майбутня вимога) (договір між ТОВ "Манівео швидка фінансова компанія" та ТОВ "Таліон Плюс"), так і право вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) (договори між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал").

При цьому, суд звертає увагу на те, що на момент відступлення первісним кредитором права вимоги до ОСОБА_1 за реєстром боржників № 154 від 05.10.2021 до договору факторингу, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова компанія" та ТОВ "Таліон Плюс", право вимоги до відповідача за укладеним ним 04 серпня 2021 року кредитним договором № 187544052 було дійсним. Вказане спростовує і твердження про те, що позивач не надав Реєстр боржників, за яким перейшло до нього право вимоги.

Оскільки право вимоги набуто позивачем саме за договорами факторингу, тому не заслуговують на увагу посилання відповівдача у відзиві на позов та у запереченнях на позиції, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 та в постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, від 16 жовтня 208 року у справі № 914/2567/17, від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100), від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17, адже такі надано щодо договору відступлення права вимоги (цесії), а не факторингу, а також щодо заміни кредитора у справі про банкрутство. Тобто, має місце різне правове регулювання спірних відносин. При цьому є слушною думка відповідача, що посилання позивача на практину судів першої та апеляційної інстанції не заслуговують на увагу, оскільки тільки висновки щодо застосування норма права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для суду.

Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу та додаткові угоди до них, укладені між первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс", між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Онлайн Фінанс", між ТОВ "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Отже, ТОВ "Юніт Капітал" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 187544052 від 04.08.2021. При цьому суд звертає увагу на те, що після відступлення первісним кредитором права вимоги до відповідача, ТОВ "Таліон Плюс" з 06.10.2021 до 01.12.2021 у межах дії кредитного договору були нараховані проценти на суму 21631,50 грн, тому станом на 30.10.2023 за ОСОБА_1 рахувалася заборгованість за загальну суму 58335,50 грн, з яких 16500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 41835,50 грн заборгованість за відсотками (20204,00 грн (нараховані ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" + 21631,50 грн (нараховані ТОВ "Таліон плюс")). Надалі наступними кредиторами ТОВ "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" після відступлення їм права вимоги до відповідача будь-яких нарахувань на заявлену до стягнення заборгованість не проводилось.

Враховуючи те, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідач не надав, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "Юніт Капітал", суд приходить висновку про обґрунтованість його позовних вимог до ОСОБА_1 .

А тому, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови кредитного договору № 187544052 від 04.08.2021, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаних вище договорів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ "Юніт Капітал" є обґрунтованою, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 58335,50 грн, складові якої та порядок нарахування зазначено вище.

Розподіл судових витрат:

питання судових витрат суд вирішує за правиламист. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 11).

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 6000,00 гривень надав: договір про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024, який укладений між АБ "Тараненко та партнери" та ТОВ "Юніт Капітал", в якому визначено порядок оплати послуг адвокатського бюро та обчислення гонорару, який складається із сум вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с. 72-73); додаткову угоду № 5 до договору про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024, згідно з якою адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу, в тому числі по справі про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором (а.с. 74-75); акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2024 (а.с. 76), згідно з яким АБ "Тараненко та партнери" надало ТОВ "Юніт Капітал" послуги по справі про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором на загальну суму 6000,00 грн (5000 грн за 2 год - складання позовної заяви, 500 грн за 1 год вивчення матеріалів справи, 500 грн за 1 год - надання усної консультації стосовно складання позовної заяви); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І. (а.с. 77) та довіреність ТОВ "Юніт Капітал" на адвоката Тараненка А.І. (а.с. 78);

Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище.

При цьому, відповідач у своїх письмових запереченнях заявив про неспівмірність заявлених до стягнення витрат на правову допомогу та про їх необгрунтованість (а.с. 109-110).

Тому, беручи до уваги позицію відповідача щодо заявлення до стягення витрат на правничу допомогу, виходячи з об`єму виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, а практика розгляду даної категорії справ для позивача, який неодноразово звертався до суду з аналогічними позовами, є усталеною, суд з огляду на принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

На підставі викладеного, ст. 6, 509, 627, 626, 628, 639, 1048, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст. 3, 11 Закону України "Про електронну комерцію", керуючись ст. 259, 264-265, 268, 356 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованість за договором кредитної лінії № 187544052 від 04 серпня 2021 року в розмірі 58335 (п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять п`ять) гривень 50 копійок, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 16500,00 гривень, за несплаченими відсотками 41835,50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" судові витрати, пов`язані з розглядом справи: сплачений судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного змісту рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, 4-А, офіс 10, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич