Справа № 393/413/24
пров. 2/393/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шупрудько К.А.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бравермана В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кам`янець в режимі відеоконференції за допомогою Підсистеми відеоконференцзв`язку за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 107035,99 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 10.07.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту та страхування № Р29.13052.005469889. Відповідно до умов Договору кредиту, банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 37442 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентами платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п.1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15,5 % річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 37442 грн строком до 10.07.2022 року. Проте відповідачка свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконала та станом на 19.12.2023 року має заборгованість у розмірі 107035,99 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 32976,74 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 16357,89 грн, заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 57701,36 грн. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-2023 згідно якого було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу № 22/12-2023, згідно якого останньому було відступлено право вимоги за кредитним договором № Р29.13052.005469889.

В зв`язку з вищевикладеним, просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 107035,99 грн та судові витрати за сплату судового збору та правничої допомоги.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 26.08.2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками.

15.10.2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Браверман В.О. подав до суду відзив в якому останній заперечував проти позову, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтував тим що, позивач стверджує, що відповідачка зобов`язана сплатити 57701,36 грн за обслуговування кредиту, але насправді будь-яких послуг «з обслуговування» банком не надавалося. Також відсутнє визначення «обслуговування кредиту», як в кредитному договорі так і в позовній заяві. Зазначає, що згідно ч.5 ст.12 ЗУ « Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Розрахунок проведений позивачем не відповідає дійсності, та в ньому вказано «заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями», яка не має відношення до позову. Заборгованість нарахована станом на 19.12.2023 рік, у той час, як строк кредитування було визначено до 10.07.2022 року. Крім того, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП65240622), з відповідачки вже стягувалася сума 50695 грн за даним кредитним договором. Також у відзиві просив поновити строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 31.10.2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бравермана В.О. про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено. Поновлено відповідачці пропущений процесуальний строк на подання відзиву.

Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвокат Павленко С.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В позовній заяві просив справу розглядати без участі позивача та його представників.

Відповідачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. З заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталася.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Браверман В.О. під час розгляду справи позов не визнав та заперечував щодо його задоволення, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено та не заперечується сторонами, що 10.07.2019 року між АТ «Ідея Банк», страховим агентом ТОВ "Нью Файненс Сервіс" та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Р29.13052.005469889. Відповідно до розділу 1, Банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на наступних умовах: 1.2 сума кредиту 37442,00 грн, 1.3 процентна ставка та тип % річних 15,5 змінювана, 1.4. строк кредиту, 36 місяців. Згідно п.1.6 дата повернення кредиту 10.07.2022 року.

Згідно п.1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку № 1 як «Інші послуги банку». Відповідно до п.8 договору, договір набуває чинності: в частині споживчого кредиту з моменту списання коштів з позичкового рахунку для виконання п.1.7. (банк надає кредит позичальнику для власних потреб.)

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, про що свідчить виписка від 19.12.2023 року за кредитним договором № Р29.13052.005469889 від 10.07.2019 року та ордери розпорядження № 1 та № 2 від 10.07.2019 року.

19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-2023 згідно якого було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.16-27).

В друкованому Реєстрі боржників № 1 від 19.12.2023 року № п/п 1185, вказано боржника ОСОБА_1 № договору Р29.13052.005469889 від 10.07.2019 року, загальна сума заборгованості 107035,99 грн, стадія примусового виконання виконавче провадження завершено.

Крім того, 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу № 22/12-2023, згідно якого останньому було відступлено право вимоги за кредитним договором № Р29.13052.005469889 (а.с.28-36).

Також до договору факторингу, було додано реєстр боржників № 1 від 22.12.2013 року, де в графі № п/п 1185, вказано боржника ОСОБА_1 № договору Р29.13052.005469889 від 10.07.2019 року, загальна сума заборгованості 107035,99 грн, стадія примусового виконання виконавче провадження завершено.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування) під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № Р29.13052.005469889 від 10.07.2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

Згідно ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За нормою ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач у позові зазначив, що у зв`язку з неповерненням відповідачкою коштів виникла заборгованість, яка станом на 19.12.2023 року становить 107035,99 грн, та складається з: заборгованості за основним боргом - 32976,74 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 16357,89 грн, заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 57701,36 грн, на підтвердження надав довідку-розрахунок заборгованості.

Проте під час розгляду справи, стороною відповідача було надано суду виконавчий напис виданий 16.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 13251, яким було стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Ідея Банк» грошові кошти на підставі Договору кредиту та страхування № Р29.13052.005469889 від 10.07.2019 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 10.09.2020 року, за період з 11.10.2020 року по 03.02.2021 року включно у розмірі: 50 695,30 грн, з яких 32976,74 грн заборгованість за основним боргом, 2921,48 грн заборгованість за відсотками, 12 897,08 грн плата за обслуговування кредиту.

За заявою АТ «Ідея Банк», 22.04.2021 року було відкрито виконавче провадження 65240622 на виконання виконавчого напису від 16.03.2021 № 13251, проте 05.09.2022 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» через заборону у період дії воєнного стану примусового виконання виконавчих написів нотаріусів.

У вищевказаних договорах факторингу від 19.12.2023 року та 22.12.2023 року зазначено, що фактору передається документація щодо клієнта, які підтверджують дійсність, виникнення і наявність права вимоги до боржників щодо їх заборгованості, а саме: у разі знаходження виконавчого документу, отриманого в результаті вчинення виконавчого напису нотаріуса на стадії виконавчого провадження зазначається номер ВП та ідентифікатор доступу, якщо відсутнє відкрите виконавче провадження, виконавчий напис не пред`явлено до примусового виконання і не виконано/ не визнано таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку оригінал виконавчого напису нотаріуса або документ, що підтверджує повернення виконавчого напису первісному кредитору чи номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу.

Відомості про визнання виконавчого напису нотаріуса від 16.03.2021 № 13251 таким, що не підлягає виконанню матеріали справи не містять. А отже, судом було встановлено, що з відповідачки вже було стягнуто частину заборгованості за Договором кредиту та страхування № Р29.13052.005469889 від 10.07.2019 року, а саме всю суму заборгованості за тілом кредиту 32976,74 грн (як було зазначено в позовній заяві та розрахунку заборгованості), тому підстави для її стягнення відсутні, та в цій частині позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, то суд зазначає, що з ОСОБА_1 виконавчим написом було стягнуто 2921, 48 грн заборгованості за відсотками, а тому суд вбачає за можливе стягнути різницю суми між заявленою позивачем сумою заборгованості по відсотках у розмірі 16357,89 грн та сумою заборгованості по відсотках стягнутою виконавчим написом у розмірі 2921,48 грн, що становить 13436,41 грн, а тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за обслуговування кредиту, так як вони не передбачені чинним законодавством та вважає вказані умови договору нікчемними.

Розглядаючи наведені аргументи, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом установлено, що умовами кредитного договору від 10.07.2019 року, а саме п.1.5 передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку № 1 як «Інші послуги банку». В паспорті споживчого кредиту зазначено, розмір щомісячного платежу, який становить від 2274,34 грн до 963,87 грн, де загальна сума, яка підлягає сплаті згідно договору за «інші послуги банку» становить 58287,78 грн.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням вищевикладеного, позовна вимога про стягнення заборгованості за обслуговування кредиту в розмірі 57701,36 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 частково, а саме в частині стягнення з відповідачки та користь позивача заборгованості за кредитним договором Р29.13052.005469889 від 10.07.2019 року, яка станом на 19.12.2023 року становить 13436,41 грн та складається з заборгованості за відсотками 13436,41 грн. В решті частини позовних вимог потрібно відмовити за безпідставністю.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатив позивач при подачі позову потрібно зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при звернені до суду сплатив 3028 грн судового збору, а тому на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 380,11 грн ( 13436,41 ?3028/107035,99=380,11).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 7000 грн представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвокат Павленко С.В. до суду надав: договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року, додаткову угоду № 11 від 23.05.2024 року до Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року, акт № 1 прийому-передачі прийому-передачі правової допомоги від 12.06.2024 року, форма акту прийому-передачі реєстру боржників акт № 19, статут АО «Правовий діалог», платіжну інструкцію в національній валюті від 13.06.2024 р. № 760, довіреність від 10.11.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000531 від 30.11.2018 року та посвідчення адвоката видане на ім`я Павленка С.В.

При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та враховуючи, що позов задоволено частково, а тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 878,72 грн ( 13436,41 ?7000/107035,99=878,72).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 137, 141, 178, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 274, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 526, 527, 530, 599, 610, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (місце знаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (Код , місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул.Набережно-Лугова,8 рахунок ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк», код Банку 322001) заборгованість за кредитним договором Р29.13052.005469889 від 10.07.2019 року, яка станом на 19.12.2023 року становить 13436,41 (тринадцять тисяч чотириста тридцять шість гривень 41 копійка) грн та складається з: заборгованості за відсотками 13436,41 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (Код , місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул.Набережно-Лугова,8 рахунок ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк», код Банку 322001) судові витрати у виді: судового збору в розмірі 380,11 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 878,72 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повний тест рішення складено 20.01.2025 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію рішення вручити (направити) позивачу та відповідачу.

Суддя Ю. РАЧКЕЛЮК