Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/2647/24

Провадження № 2/348/149/25

16 січня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

представника позивача - адвоката Зварищука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Надвірна Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Зварищук В.В., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначено, що позивачперебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина: ОСОБА_3 . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 22.09.2011 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. На даний час позивач ОСОБА_1 проживає у власному житловому будинку разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , не працює, підсобного господарства не веде та не в змозі в повному обсязі забезпечувати сама всім необхідним спільну з відповідачем неповнолітню дитину, у зв`язку з цим зазнає матеріальні труднощі через те, що відповідач не в повній мірі надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_2 проходить службу у ЗСУ, з чого отримує доходи, однак на утримання неповнолітньої дитини періодично та не в повній мірі надає матеріальну допомогу. Враховуючи, що матеріальний стан відповідача змінився, а саме, на даний час він перебуває на службі у складі Збройних сил України, отримує сталі доходи, розмір яких приховує. У відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, він є фізично здоровою особою, має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, які присуджені рішенням Надвірнянського районного суду від 22.09.2011 та стягувати аліменти з відповідача на користь позивача щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2024 року визнано обов`язковою особисту участь у судовому засіданні представника позивача адвоката Зварищука В.В.

Представник позивача адвокат Зварищук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, пояснив що позивач перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого народився син ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу, рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2011 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 400 грн. щомісячно, однак, цей розмір аліментів на даний час є мізерний. Відповідач навіть ці 400 грн. сплачує нерегулярно, іншої допомоги не надає. 23.06.2022 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », копію свідоцтва про шлюб було додано до матеріалів справи у судовому засіданні. На утриманні позивача також знаходиться малолітня дитина від повторного шлюбу: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому її матеріальне становище змінилось.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.

16.01.2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 03.02.2007 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Переріслянської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 3 (а.с.13).

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дитина ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач (а.с.7-8).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2011 року стягнуто аліменти з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі по 400 грн.00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та 03 жовтня 2011 року набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

24 серпня 2022 року позивач зареєструвала повторний шлюб із ОСОБА_4 та змінила своє прізвище із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.20).

Від шлюбу з ОСОБА_4 позивач народила дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також перебуває на її утриманні (а.с.9).

Позивач зареєстрована і проживає разом із сім`єю, в тому числі, неповнолітнім сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом №1029020 від 07.10.2024 року (а.с.10).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08 жовтня 2024 року вбачається, що на даний час позивач проживає у власному житловому будинку разом з неповнолітньою дитиною: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також у витягу зазначено, що відповідач ОСОБА_2 ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає (а.с.11).

Матеріальний стан позивача суттєво погіршився на даний час, оскільки вона народила ще одного сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і станом на теперішній час на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. Вона сама не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним спільного із відповідачем сина, у зв`язку з цим зазнає значні матеріальні труднощі через відсутність належної матеріальної допомоги з боку відповідача. Присуджений розмір аліментів згідно з рішення Надвірнянського районного суду в сумі 400 гривень є явно недостатнім для забезпечення нормальних умов розвитку дитини, беручи до уваги вік сина сторін та його потреби.

Як встановлено в судовому засіданні, присуджені аліменти відповідач сплачує невчасно та не в повному розмірі.

До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.142 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 20253 року по 31 грудня 2025 року - 3196 гривень.

Відповідно, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час розгляду справи становить 1598,00 грн.

У даному випадку відповідач сплачує аліменти у розмірі 400 грн., що є явно недостатнім для повноцінного утримання та задоволення потреб неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14.

Як встановлено в судовому засіданні вимоги позивача ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини та можливості сплачувати їх відповідачем у більшому розмірі через покращення його матеріального стану, а саме через те, що на даний час він перебуває на службі у складі Збройних сил України, отримує сталі доходи.

Згідно положень ч. 3 ст. 181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Чинне законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивачка скористалася своїм правом, визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, враховуючи наведені обставини, при вирішенні питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд бере до уваги, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2011 року та вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1211, 20 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 000 грн. 00 коп., за надання правничої допомоги у справі про стягнення аліментів., сплачені позивачем ОСОБА_1 адвокату Зварищуку В.В. відповідно до квитанції № 000330 від 08.10.2024 року згідно договору №42/24 про надання правничої допомоги від 08.10.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354-355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- задовільнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2011 року у справі №2-892/11.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з дати набрання рішенням законної сили.

Відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2011 року у справі №2-892/11.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на парвничу (правову) допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Представник позивача- адвокат Зварищук Василь Васильович, адреса місця знаходження: 78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. К.Ольги,2.

Повний текст рішення складено: 17.01.2025 року.

Суддя Т.А.Бурдун