Справа № 348/1997/24
Провадження № 22-ц/4808/158/25
Головуючий у 1 інстанції Максименко О. Ю.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ; представника заінтересованих осіб - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Надвірнянського районного суду у складі судді Максименка О.Ю., постановлену 18 листопада 2024 року у м. Надвірній Івано-Франківської області, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю,

в с т а н о в и в :

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з братом ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в зоні ведення бойових дій, з метою підтвердження її права на одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з грудня 2009 року по 16 липня 2022 року.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 18 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з тих підстав, що в цій справі існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

На вказану ухвалу представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що між його довірителькою та заінтересованими особами відсутній цивільно-правовий спір, а існують спірні питання щодо права ОСОБА_1 на отримання передбаченої законом одноразової грошової допомоги, оскільки сестра, на думку представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , не входить до переліку членів сім`ї, які мають право на такі виплати. Тобто, заінтересовані особи не мають жодних прав і не претендують на одноразову грошову допомогу, передбачену законом для членів сімей загиблих військовослужбовців, а тільки вирішуватимуть в силу адміністративних повноважень, чи заявниця належить до кола осіб, які згідно із законом мають право на таку встановлену державою соціальну виплату. Відповідно у разі ймовірного звернення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 останній, як суб`єкт владних повноважень, прийматиме рішення щодо права на одноразову грошову допомогу, яке може бути оскаржене виключно у порядку адміністративного судочинства.

Зазначає, що Міністерство оборони України, інтереси якого в судових справах представляють районні та обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, є спеціальним суб`єктом, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог законодавства. Вимоги, пов`язані з доведенням наявності підстав для призначення одноразової грошової допомоги, є вимогами про визнання певного соціально-правового статусу не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення, про що зазначено в Постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц.

Відтак, на думку представника скаржниці, можливий спір між його довірителькою та Міністерством оборони України щодо права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги не може вирішуватись в порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства. При цьому у висновку, висловленому в Постанові ВС від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц, зазначено, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити у порядку цивільного судочинства.

Крім того, звертає увагу на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21, відповідно до якого юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються виключно судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК, оскільки між фізичною особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки останнє не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Правом на подання відзиву інші учасники справи не скористались.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник Лесюк В.М. доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представниця ІНФОРМАЦІЯ_4 Кривонос І.О. доводи апеляційної скарги заперечила, пославшись на законність постановленої судом ухвали. Проте, вона також зазначила, що між заявницею та заінтересованими особами відсутній спір про право цивільне. Так, обласний ТЦК тільки опрацьовує подані для виплати допомоги за померлим військовослужбовцем документи, які надалі надсилаються до відповідної комісії Міністерства оборони, де приймається рішення про виплати.

Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що заявниця ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_4 .

Сповіщенням про смерть (загибель) № НОМЕР_1 від 16.07.2022 ОСОБА_1 повідомлено, що її брат - головний сержант взводу матеріального забезпечення третього механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 загинув в результаті обстрілу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №3832 від 19 липня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Комишуваха Запорізької області в зоні проведення бойових дій. Причиною смерті зазначено ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинені іншими видами вибухів та уламками. 28 липня 2022 року Надвірнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірняському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виготовлено свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Звернувшись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з братом до його смерті, ОСОБА_1 вказувала, що встановлення даного факту необхідне для отримання одноразової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Залишаючи заяву без розгляду з підстав, передбачених частиною 4 статті 315 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком з наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Такі висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23) та інших.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При цьому між заявником та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки заінтересована особа не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

У порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, про стан, проте не спір про право цивільне ( Постанова Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 554/3947/17).

Самі по собі заперечення представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , що заявниця не має право на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки сестра не входить до переліку тих членів сім`ї загиблиго військовослужбовця, яким таке право надається, не свідчить про існування спору про право.

Суд не врахував, що необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 до смерті останнього необхідно заявниці для виплати одноразової грошової допомоги, і саме у зв`язку з тим, що заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулась до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту і подала відповідні докази.

У пункті 2 Постанови № 168 (у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_4 ) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до частини 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на час загибелі ОСОБА_4 у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, висновки суду апеляційної інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтверджений.

До схожих висновків прийшов також Верховний Суд в Постанові від 20 листопада 2024 року у справі 179/986/23.

В своїй заяві до суду ОСОБА_1 ставить питання про встановлення юридичного факту, а не оскаржує відмову у виплаті грошової допомоги. В даному випадку існує спір про факт який повинен розглядатись за правилами окремого провадження. Окрім того, жодна із заінтересованих осіб не обґрунтувала належними доказами заперечення щодо факту проживання однією сім`єю заявниці з братом. Більше того в апеляційному суді представниця обласного ТЦК визнала, що спір про право цивільне в даній справі відсутній.

Відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на те, що колегією суддів встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що мало наслідком постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції як це передбачено пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 379, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Надвірнянського районного суду від 18 листопада 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 21 січня 2025 року.