КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3971/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/16144/24

13 січня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Індутного-Шматька Станіслава Миколайовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 29 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика»та Горіною Наталією Андріївною укладено договір № 088130-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика»надає позичальнику ОСОБА_1 і грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.14957034 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Також, 25грудня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика»та Горіною Наталією Андріївною укладено додаткову угоду № 1 до договору № 088130-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика»надаєпозичальнику додатково кредит в сумі 20 000,00 грн, з викладенням, зокрема, у новій редакції пунктів договору щодо строку, на який надається кредит, та терміну дії договору, який визначено сторонами до 10 червня 2024 року.

Позивач зазначав, що ТОВ «Бізнес Позика»свої зобов`язання за договором кредиту, з урахуванням додаткової угоди, виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що вказана позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 25 липня 2024 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 195 214,20 гри, з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту - 46 147,10 грн; сума прострочених платежів по процентах за період з 25 грудня 2023 року по 10 червня 2024 року - 149 067,10 грн.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_1 ою зобов`язань з повернення суми позики, позивач ТОВ «Бізнес Позика» просив суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Бізнес Позика»(, Місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за договором № 088130-КС-006 про надання кредиту від 29вересня 2023 року, що становить 195 214,20 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46 147,10 грн; суми прострочених платежів по процентах - 149 067,10 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика»(, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411)заборгованість за договором № 088130-КС-006 про надання кредиту від 29.09.2023 року в розмірі 195214,20 грн. (сто дев`яносто п`ять тисяч двісті чотирнадцять гривень 20 копійок), витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Індутний-Шматько Станіслав Миколайовичподав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України і наявні підстави для його скасування.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог.

Заначає, що відповідач після початку повномасштабної війни повністю втратила доходи і дійсно зверталася до ТОВ «Бізнес Позика» з метою отримання коштів на лікування для своєї рідної сестри ОСОБА_6 .

Разом з тим, позивачем не надано доказів виконання ним власного обов`язку з видачі кредитних коштів і ці обставини визнано позивачем у відповіді на відзив, де зазначено, що «ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників.

Сторона відповідача вважає, що за умовами кредитного договору саме кредитодавець зобов`язаний надати кредит особисто, шляхом безготівкового перерахування.

А надані листи-довідки та квитанції посередника ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» не відповідають ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", ст. 78 ЦПК України, з них неможливо встановити відправника і отримувача коштів, вони не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки у них не зазначені повні реквізити сторін платежу, неможливо встановити платника та його рахунок, отримувача та його рахунок.

При цьому, доказів того, що ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» мало ліцензії на проведення безготівкових фінансових операцій, видачу фінансових кредитів, позик і могло станом на 29.09.2023 року та 25.12.2023 року виконати безготівковий переказ кредитних коштів відповідно до наданої копії кредитного договору, або видати позику самостійно, суду не надано.

Звернув увагу на те, що при підготовці цієї апеляційної скарги представником відповідача зібрані докази про те, що протягом лютого - квітня 2024 року Національний банк України отримав від правоохоронних органів інформацію, що діяльність ТОВ "ФК "ЕЛАЄНС" містить ризики виникнення загроз національній безпеці України і скасував реєстрацію ТОВ "ФК "ЕЛАЄНС" як непрямого учасника міжнародних платіжних систем Visa та MasterCard. Ця інформація є загальнодоступною.

Посилаючись на те, що ТОВ «Бізнес Позика» повинно володіти належними доказами виконання ним власного обов`язку видачі кредитних коштів безготівковим способом, не мало жодних перешкод отримати їх і зобов`язане було надати їх суду, але не зробило цього навіть після отримання викладених у відзиві заперечень, а натомість визнало у відповіді на відзив, що коштів воно особисто відповідачу не переказувало, тому, на переконання сторони відповідача, ТОВ «Бізнес Позика» є неналежним позивачем і це є підставоюдля відмови у позовівказаному позивачу.

Також сторона відповідача вважає, що надані позивачем копії кредитного договору не містять підписів відповідачки , а тому не можуть бути прийняті як докази погодження нею вказаних у них умов кредитування в письмовій формі.

Так, електронні підписи відповідача саме як електронні дані - взагалі не нанесені; сторони у письмовій формі у жодному документі не погоджували можливість застосування аналогу відтворення власноручних підписів методом копіювання або підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Станом на 29.09.2023року підписання договору кваліфікованим електронним цифровим підписом та/або печаткою було імперативним відповідно до Постанови НБУ № 113, як мінімум з боку первісного кредитора. Цей підпис можна достовірно перевірити способом, вказаним у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 2-317/11 (провадження № 61-6880св22); від 22 березня 2023 року у справі № 755/1549/22 (провадження № 61-6415св22)) за допомогою державного веб-сайту https://czo.gov.ua/verifyі суд має можливість і зобов`язаний це зробити.

Суд першої інстанції не звернув уваги на цю важливу обставину і застосував умови не підписаного відповідачем тексту договору до правовідносин сторін.

Надані позивачем копії не відповідають імперативним вимогам спеціального законодавства, а саме: Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого Постановою НБУ від 03.11.2021 року № 113, як спеціального правового акта, чинного на 29.09.2023 року.

До того ж, згідно з ч. 1 ст. 100 ЦПК України, електронним доказом є саме дані в електронній формі, які можуть зберігатися на різних носіях, але у ч. 2, 3 ст. 100 ЦПК України прямо вказано, що копія електронного доказу не вважається письмовим доказом і не є оригіналом доказу електронного чи самостійним письмовим доказом. Вимоги до оригіналу електронного документа викладені в спеціальному законодавстві, зокрема, в ст.ст. 5, 6, 7, 11, 13 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Тексти паперових та електронних копій електронних документів без власних підписів сторін не дозволяють перевірити електронні підписи як електронні цифрові дані тому, що підписаним мав бути електронний документ в електронній формі.

Сторона відповідача категорично заперечує щодо наданих позивачем текстів договорів, посилаючись на висновки постанови Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, де було встановлено, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони.

А відтак не підписані відповідачем умови кредитного договору та додатків до нього у наданих копіях позивачем, на переконання сторони відповідача, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін.

ЦПК України не передбачає обов`язку суду задовольняти будь-які вимоги позивача і не покладає виключно на відповідача тягар спростування позову.

За принципом «суд знає закони» суд першої інстанції зобов`язаний був самостійно оцінити надані позивачем докази та застосувати норми права, які їх регулюють, та правові висновки Верховного Суду про їх застосування. Натомість, на думку сторони відповідача, суд першої інстанції повністю прийняв до уваги позицію лише позивача, що порушує засади змагальності, диспозитивності та рівності сторін цивільного судочинства.

Щодо недоведеність розмірузаборгованості та її суперечність копіям договору та закону сторона відповідача зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач не погоджувалась з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості і надала власний розрахунок згідно з яким заборгованість не може перевищувати 69 147,63 грн. Ці розрахунки також не знайшли у рішенні суду першої інстанції жодної оцінки. Натомість, суд першої інстанції розрахунок позивача не перевіряв і власного розрахунку не здійснював.

Судом першої інстанції не враховано, що згідно з ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та правових висновків постанов Верховного Суду у справах № 183/3811/16-ц, № 219/1704/17, № 910/4518/16 нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживачів, а тому умови про підвищення фіксованої процентної ставки і нарахування платежів у розмірі понадставки визначені у Графіках не можуть бути застосовані.

До того ж, оскільки збільшення процентної ставки передбачене саме за прострочку по кредиту (пп. 3.2.2., 3.2.4. копії договору), на неї поширюється пряма заборона під час дії воєнного стану, передбачена спеціальним законодавством.

Натомість позивач односторонньо здійснив збільшення процентної ставки та донарахував відповідачу надмірні проценти, інші платежі за прострочення виконання умов кредитного договору під час дії воєнного стану, всупереч прямій забороні п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Сторона відповідача вказує, що умовами договору передбачено 2 різні «фіксовані» процентні ставки, тому підлягає застосуванню більш сприятлива для споживача фінансових послуг знижена процентна ставка за кредитом в день 1,14957034% в день, оскільки фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Повідомлення відповідача про зміну процентної ставки та перерахунок чергових платежів, зміну графіку платежів не здійснювалось, а тому нові умови на яких виконані розрахунки позивача, не могли бути застосовані. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит. Умови договору щодо можливої односторонньої зміни розміру фіксованої процентної ставки є нікчемними.

За проведеними обчисленнями стороною відповідача, виходячи з того, якщо приймати до уваги обставину виплати відповідачем 102 569,15 грн і умови наданих копій договору та додаткової угоди у графіках платежів, можливий залишок заборгованості, відповідно до умов наданих копій у графіках розрахунків:70 000,00 - 23 852,90 = 46 147,90 грн за «тілом кредиту», 129 380,42 - 68 215,71 = 61 164,71 грн. за відсотками, а всього залишок заборгованості: 46 147,10 + 61 164,71 = 107 311,81 грн, а не 195 214,20 грн, стягнутих за рішенням суду першої інстанці.

Однак, враховуючи відсутність підписів (як «звичайних», так і електронних) під копіями наданих текстів кредитного договору з додатками до нього, та відсутність доказів видачі позики самим позивачем, сторона відповідача вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України і наявні підстави для його скасування, з постановленням нового рішення про відмову у позові.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Індутний-Шматько Станіслав Миколайович представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « Бізнес Позика» не з'явилися. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 088130-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання споживчих кредитів.

Умовами договору передбачено, що строк кредиту складає 24 тижні, стандартна процентна ставка - фіксована - 2,000000 в день; знижена процентна ставка за кредитом 1, 14957034; комісія - 7 500,00 грн; термін дії договору - до 15 березня 2024 року, орієнтована загальна вартість кредиту - 129 960,00 грн.

Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3.2.3 договору також встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.( а.с. 31-39).

25 грудня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 088130-КС-006 про надання кредиту від 29 вересня 2023 року (а.с.52-54).

Згідно положень додаткової угоди позичальник підтвердила наявність у неї заборгованості за кредитним договором, яка станом на 25 грудня 2023 року склала 39 806, 63 грн.

Відповідно до п.2.1 додаткової угоди кредит збільшується на 20 000 грн.

Окрім того, відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 2.3 договору та узгодити строк дії кредиту - 24 тижні; до пункту 2.6- загальний розмір наданого кредиту-59 806, 63 грн.; до п. 2.7 термін дії договору до 10.06.2024 року; до п.2.8 договору вартість наданого кредиту 144 900, 42 грн.; до п. 2.8 орієнтовна реальна річна процентна ставка 6 125, 40 грн.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди №1 комісія за надання додаткової суми кредиту-3000 грн.

Вказаний договір, як і додаткову угоду до нього було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано шляхом накладення електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів UA-2763 та UA-8712 , які було надіслано позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 .

Встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується довідками, виданими ТОВ ФК «Елаєнс» на підставі договору № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ ФК «Елаєнс» та ТОВ «Бізнес позика», про успішно проведені платежі від 29.09.2023 року з призначенням платежу-перерахування коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 згідно договору № 088130-КС-006 від 29.09.2023 року. Перерахування здійснено на номер картки ОСОБА_1 , що був нею вказаний в анкеті клієнта, а саме НОМЕР_1 .( а.с .55-56).

Як вбачається із інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 09.08.2024 року через платіжний сервіс «Platon» була проведена транзакція на рахунок ОСОБА_1 (вказаний нею у додатковій угоді №1) на суму 20 000 грн. із призначенням платежу -перерахування коштів ОСОБА_1 НОМЕР_4 згідно додаткової угоди від 25 грудня 2023 року до кредитного договору №088130-КС-006 від 29.09.2023 року.( а.с. 124).

Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №088130-КС-006 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплачувала кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором №088130-КС-006 позичальника, чим порушив свої зобов`язання встановлені договором.

За розрахунком заборгованості за договором №088130-КС-006 позичальника, відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором №088130-КС-006 на загальну суму 102 569, 15 грн. ( а.с.25-30).

Як вбачається із довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 за договором №008130-КС-006 про надання кредиту від 29.09.2023 року станом на 25.07.2024 року має загальну заборгованість за договором 195 214, 20 грн. з яких 46 147,10 грн.- заборгованість за кредитом; 149 067, 10 грн-заборгованість за відсотками. ( а.с. 125).

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції зазначає, що аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та за відсутності надання доказів протилежного відповідачем, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором про надання кредиту № 088130-КС-006 про надання кредиту від 29.09.2023 в розмірі 195 214,20 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаний в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається із матеріалів справи, 29 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 088130-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) UA-2763, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на її банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 50 000 грн. Строк дії договору 15 березня 2024 року.

Встановлено, що 25 грудня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 088130-КС-006 про надання кредиту від 29 вересня 2023 року (а.с.52-54).

Згідно положень додаткової угоди позичальник підтвердила наявність у неї заборгованості за кредитним договором, яка станом на 25 грудня 2023 року склала 39 806, 63 грн.

Відповідно до п.2.1 додаткової угоди кредит збільшується на 20 000 грн.

Окрім того, відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 2.3 договору та узгодити строк дії кредиту - 24 тижні; до пункту 2.6- загальний розмір наданого кредиту-59 806, 63 грн.; до п. 2.7 термін дії договору до 10.06.2024 року.

Вказаний договір, як і додаткову угоду до нього було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано шляхом накладення електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів UA-2763 та UA-8712 , які було надіслано позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 .

Виконання ТОВ «Бізнес Позика» своїх зобов`язань за договором кредиту підтверджується довідками, виданими ТОВ ФК «Елаєнс» на підставі договору № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ ФК «Елаєнс» та ТОВ «Бізнес позика» про успішно проведені платежі від 29.09.2023 року з призначенням платежу-перерахування коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 згідно договору № 088130-КС-006 від 29.09.2023 року. Перерахування здійснено на номер картки ОСОБА_1 , що був неї вказаний в анкеті клієнта, а саме: НОМЕР_1 ( а.с .55-56) та інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 09.08.2024 року через платіжний сервіс «Platon» була проведена транзакція на рахунок ОСОБА_1 (вказаний нею у додатковій угоді №1) на суму 20 000 грн. із призначенням платежу-перерахування коштів ОСОБА_1 НОМЕР_4 згідно додаткової угоди від 25 грудня 2023 року до кредитного договору №088130-КС-006 від 29.09.2023 року.( а.с. 124).

Як вбачається із довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 за договором №008130-КС-006 про надання кредиту від 29.09.2023 року станом на 25.07.2024 року має загальну заборгованість за договором 195 214, 20 грн. з яких: 46 147,10 грн.- заборгованість за кредитом; 149 067, 10 грн-заборгованість за відсотками. ( а.с. 125).

Тобто, судом встановлена наявність договірних відносин між відповідачкою ОСОБА_1 та позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як встановлено судом, умовами договору № 088130-КС-006 про надання кредиту передбачено, що строк кредиту складає 24 тижні, стандартна процентна ставка - фіксована - 2,000000 в день; знижена процентна ставка за кредитом 1, 14957034; комісія - 7 500,00 грн; термін дії договору - до 15 березня 2024 року, орієнтована загальна вартість кредиту - 129 960,00 грн.

Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3.2.3 договору також встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Встановлено, що 25 грудня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 088130-КС-006 про надання кредиту від 29 вересня 2023 року, відповідно до якого сторони домовились внести зміни в п. 2.3 договору та узгодити строк дії кредиту - 24 тижні; до пункту 2.6- загальний розмір наданого кредиту-59 806, 63 грн (було збільшено суму кредиту на 20 000 грн.).; до п. 2.7 термін дії договору до 10.06.2024 року; до п.2.8 договору вартість наданого кредиту 144 900, 42 грн.; до п. 2.8 орієнтовна реальна річна процентна ставка 6 125, 40 грн.

Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідачка у межах строку кредитування з 29 вересня 2023 року по 10 червня 2024 року ( з урахуванням вимог додаткової угоди №1) за користування кредитними коштами.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Поданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям.

Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

Визначаючи розмір заборгованості за грошовим зобов?язанням, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося позивачем до 10.06.2024 року ( строк дії договору), після вказаної дати нарахування відсотків не здійснювалося. Розмір нарахованих, не погашених відсотків становить 149 067, 10 грн.

Тобто, позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» нарахування відсотків здійснювалося відповідно до погоджених умов договору та в обумовлений сторонами строк кредитування, тобто, до 10.06.2024 року.

Окрім того, як встановлено судом відповідачка ОСОБА_1 здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості, однак станом на дату звернення до суду нею не було погашено усієї суми заборгованості.

За розрахунком заборгованості за договором №088130-КС-006 позичальника, відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором №088130-КС-006 на загальну суму 102 569, 15 грн (а.с. 25-30).Вказана сума була врахована позивачем при зверненні до суду, що підтверджується розрахунком.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення дійшов до правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес позика» та стягнення з відповідача- ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 46 147, 10 грн., заборгованість за відсотками 149 067, 10 грн, що загалом становить 195 214, 20 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів виконання ним власного обов`язку з видачі кредитних коштів, а надані листи-довідки та квитанції посередника ТОВ ФК «Елаєнс» не відповідають ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", ст. 78 ЦПК України, з них неможливо встановити відправника і отримувача коштів, вони не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки у них не зазначені повні реквізити сторін платежу, неможливо встановити зокрема платника та його рахунок, отримувача та його рахунок, колегія суддів відхиляє як безпідставні з огляду на наступне.

Як встановлено судом, виконання ТОВ «Бізнес позика» своїх зобов`язань за договором кредиту підтверджується довідками, виданими ТОВ ФК «Елаєнс» на підставі договору № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ ФК «Елаєнс» та ТОВ «Бізнес позика» про успішно проведені платежі від 29.09.2023 року з призначенням платежу-перерахування коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 згідно договору № 088130-КС-006 від 29.09.2023 року, перерахування здійснено на номер картки ОСОБА_1 , що був нею вказаний в анкеті клієнта, а саме: НОМЕР_1 .( а.с .55-56) та інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 09.08.2024 року відповідно до якої через платіжний сервіс «Platon» була проведена транзакція на рахунок ОСОБА_1 (вказаний нею у додатковій угоді №1) на суму 20 000 грн. із призначенням платежу -перерахування коштів ОСОБА_1 НОМЕР_4 згідно Додаткової угоди від 25 грудня 2023 року до кредитного договору №088130-КС-006 від 29.09.2023.( а.с. 124).

Тобто, матеріалами справи підтверджується перерахування коштів ОСОБА_1 на вказані у договорі та додатковій угоді №1 номери карток та у визначеному договором розмірі кредиту.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 частково сплачувала кошти, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №088130-КС-006 позичальника, відповідач на виконання умов договору здійснила сплату на загальну суму 102 569, 15 грн. ( а.с.25-30). Такі дії відповідача свідчить про визнання нею обставин щодо отримання кредиту та наявності заборгованості по його сплаті.

При цьому, як встановлено судом, 25 грудня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 088130-КС-006 про надання кредиту від 29 вересня 2023 року (а.с.52-54).

Згідно положень додаткової угоди позичальник підтвердила наявність у неї заборгованості за кредитним договором, яка станом на 25 грудня 2023 року склала 39 806, 63 грн.

Окрім того, як вбачається із апеляційної скарги відповідач не заперечує звернення до ТОВ «Бізнес позика» дослівно «Відповідач після початку повномасштабної війни повністю втратила доходи і дійсно зверталася до ТОВ «Бізнес Позика» з метою отримання коштів на лікування від онкології своєї рідної сестри ОСОБА_6 , яка на жаль, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, та на утримання доньки-інваліда І групи ОСОБА_7 ».

Вищевказане у своїй сукупності підтверджує звернення ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес позика» з метою отримання кредитних коштів, отримання нею кредиту у розмірах, визначених договором та додатковою угодою №1, та часткову сплату заборгованості.

Посилання апелянта на те, що надані позивачем копії кредитного договору не містять підписів сторін, а тому не можуть бути прийняті як докази погодження вказаних у них умов кредитування в письмовій формі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається із договору № 088130-КС-006 про надання кредиту від 29 вересня 2024 року, що міститься в матеріалах справи ( а.с. 116-123) вказаний договір підписаний представником ТОВ «Бізнес позика» директором управління аналізу ризиків Горбанем О.О. кваліфікованим електронним підписом, та з іншої сторони відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора UA-2763.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач односторонньо здійснив збільшення процентної ставки та донарахував відповідачу надмірні проценти, інші платежі за прострочення виконання договору під час дії воєнного стану, всупереч прямій забороні викладеній у п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, кодегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Умовами договору передбачено, що строк кредиту складає 24 тижні, стандартна процентна ставка - фіксована - 2,000000 в день; знижена процентна ставка за кредитом 1, 14957034; комісія - 7 500,00 грн; термін дії договору - до 15 березня 2024 року, орієнтована загальна вартість кредиту - 129 960,00 грн.

Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не сплачувалися вчасно кошти згідно графіку платежів, що призвело до збільшення суми кредиту, тому процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту.

Вказані умови були погоджені сторонами під час підписання кредитного договору, а отже відповідач погодилася із умовами щодо нарахування процентів у випадку невчасного внесення нею платежів.

Інші доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції також не спростовують, на законність судового рішення не впливають. За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів, власним тлумаченням норм законодавства та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим, доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин в оскаржуваному рішенні суду апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін по суті спору, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Індутного-Шматька Станіслава Миколайовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Індутного-Шматька Станіслава Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий : Судді: