РІШЕННЯ

іменем України

16.01.2025

Справа № 331/4042/24

Провадження № 2/331/326/2025

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участю секретаря судового засідання Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4489252 про надання споживчого кредиту. Вказаний кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/docmnents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 20 000,00 грн. (п.1.3 Кредитного договору), строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту - 18.08.2021 року, яка вказується в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору (п.1.4 Кредитного договору). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (довідка ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів додається). Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору стандартна процентна ставка 1,90 % в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3. Договору.

19.07.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7650 .00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4 та п.4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 17.08.2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 17.08.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5221,41 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до16.09.2021 року) з стандартно процентною ставкою 1,90 % в день. 18.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредит та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п. 4.3 кредитного договору кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.07.10.2021 Відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 50.00 грн. 06.01.2022 Відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 50.00 грн. Надалі Відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором,було укладено Договір факторингу №25-05/2022, згідно з яким Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором №4489252 від 19.07.2021 року, у тому числі стосовно відповідача у розмірі 41343,25грн, яка станом на 02.07.2024 року складається з: 12 635,00 грн - тіло кредиту; 28 708,25 грн - нараховані проценти, які після відступлення права вимоги відповідачеві не нараховувались, про що було повідомлено відповідача. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загалом інфляційні втрати склали 1080,83 грн. та 3%річних у розмірі 234,47 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість у розмірі 41 343,25 грн, складається з: 12 635,00 грн - тіло кредиту; 28 708,25грн - нараховані проценти, а також інфляційні втрати 1080,83грн., три відсотки річних-234,47 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Також, позивач просить покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу витрати на судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08.07.2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.

20.08.2024 року від відповідача надійшов відзив, в якому вказує, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає закону та долученому договору позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №4489252 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу кошти у розмірі 20000,00 грн., строком на 30 днів, із процентною ставкою 1,9 % в день. В зв`язку з тим, що відповідачем неналежним чином були виконані умови договору,Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість в сумі 12635 грн - тіло кредиту та 28708,25 грн - нараховані проценти, всього 41343,25 грн. Пунктом 1.4 кредитного договору № 4489252 про надання споживчого кредиту від 19.07.2021 року передбачено, що строк кредиту складає 30 днів. У даній справі строк кредитування скінчився 18.08.2021 року. При цьому, у самому кредитному договорі міститься Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно якої, дата платежу -18.08.2021 року, сума платежу за розрахунковий період складе - 31400,00грн., проценти за користування кредитом складуть - 11400,00 грн., загальна вартість кредиту складе - 31400,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 12 ЗУ "Про споживи кредитування", зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Крім того, 24 грудня 2023 року набрав чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", яким ч. 7 ст. 12 ЗУ "Споживче кредитування" доповнено пунктом 2 наступного змісту: У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Так, відповідно до п. 10.2 Договору, Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним. Оскільки станом на дату набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (24.12.2023) зобов`язання за Договором N 4489252 про надання споживчого кредиту не виконане, а отже положення п. 2 ч. 7 ст. 12 ЗУ "Споживче кредитування" застосовується до спірних правовідносин. З урахуванням викладеного, встановивши, що позичальником включені до умов кредитного договору несправедливі умови, які полягають у тому, що фінансова установа в незалежності від того, чи споживач здійснить погашення заборгованості за кредитним договором, може в односторонньому порядку, без повідомлення споживача продовжити дію такого договору для подальшого нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, що вносить істотний дисбаланс до договірних правовідносин та ставить споживача в несправедливе становище по відношенню до кредитної установи. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків, які нараховані позивачем на період часу після закінчення строку дії кредитування є необґрунтованими. Отже, відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит) підлягають проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день за період з 19.07.2021 по 18.08.2021, тобто в межах строку кредитування, що становить 11400 грн (20000 грн. х 1,90% * 30 днів), а за період після такого прострочення (з 09.09.2021 р.) підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у період з дати укладення договору від 19.07.2021 року по 24.05.2022 року здійснював погашення заборгованості у загальному розмірі - 12971,41 грн., оскільки загальний розмір заборгованості повинен становити 31400,00 грн. (20000,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 11400,00 грн. - заборгованість за процентами), то загальний розмір заборгованості повинен становити 18428,59 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 59 копійок.31400,00 грн. - 12971,40 грн. = 18428,59 грн.

Також відповідач звертає увагу щодо укладення договору в електронному вигляді, без відповідної реєстрації за допомогою ІТС Товариства, входу позичальника на вебсайт ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", створення особистого кабінету та здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між нею та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" не був би укладений. Проте будь-які докази з цього приводу позивачем суду не надані. Позивачем не надано суду доказу, який би підтверджував направлення примірнику Договору N 4489252 про надання споживчого кредиту відповідачу, або взагалі доказу його направлення. З урахуванням наведеного, позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження згоди ОСОБА_1 на укладення договору про надання споживчого кредиту, здійснення ним необхідних для цього дій, передбачених Правилами та умовами Договору, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю заявлених позовних вимог. Відомостей про надання ОСОБА_1 згоди на автопролонгацію строку кредитного договору, матеріали справи не містять. Таким чином, позивач не надав суду достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони погодили і відповідач дала згоду на автопролонгацію договору після 18 серпня 2021 року і продовження строку кредиту, а відповідні зміни строку користування кредитом та процентної ставки були відображені в особистому кабінеті клієнта. Відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит) підлягають проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день за період з 19.07.2021 по 18.08.2021, тобто в межах строку кредитування, що становить 11400 грн (20000 грн. х 1,90% * 30 днів), а за період після такого прострочення (з 09.09.2021 р.) підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у період з дати укладення договору від 19.07.2021 року по 24.05.2022 року здійснював погашення заборгованості у загальному розмірі - 12971,41 грн., оскільки загальний розмір заборгованості повинен становити 31400,00 грн. (20000,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 11400,00 грн. - заборгованість за процентами), то загальний розмір заборгованості повинен становити 18428,59 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 59 копійок. 31400,00 грн. - 12971,40 грн. = 18428,59 грн. Щодо витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн відповідач вважає, що розмір не є співмірним та обґрунтованим. Прохає суд задовольнити частково позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженоювідповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості у розмірі - 18428,59 грн. /а.с.126-201/.

02.10.2024 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення/а.с.225-227/.

02.10.2024 року Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя витребувано докази за клопотанням представника позивача.

15.01.2025 року від представника позивача надійшла заява про зміну найменування позивача з ТОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Україна» на ТОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» у зв`язку із зміною назви юридичної особи./а.с.11-12 Т.2/.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заява про розгляд справи без її участі, прохала суд задовольнити позовні у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача та відповідач не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі за наявними у справі документами.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи,оцінивши докази надані сторонами , вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 19.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4489252 про надання споживчого кредиту. Вказаний кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/docmnents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 20 000,00 грн. (п.1.3 Кредитного договору), строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту - 18.08.2021 року, яка вказується в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «НОМЕР_3», 19.07.2021 19:37:51 (а.с.23-27).

Згідно п. 1.3 кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн, строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 18.08.2021 року, що вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору.

Відповідно до п. 1.2 умов кредитного договору № 4489252, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.

Згідно п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п. 2.2 договору).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши 19.07.2021 року кредит в сумі 20 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 2023 від 06.06. 2022 року (а.с.46) та відповіддю АТ КБ « Приватбанк» від 02.10.2024 року/а.с.5 Т.2/.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

За умовами договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 договору).

Вказаний договір, додаток № 1 до нього і паспорт споживчого кредиту до договору підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатори «НОМЕР_3», 19.07.2021 року о 19:37:51 (а.с.29-33).

Додаток № 1 і паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну процентні ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо.

Відповідно до п. 4.3.1 договору, сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 днів календарних днів, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. п. 4.2.2-4.2.4 договору.

19.07.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7650 .00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4 та п.4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 17.08.2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.

17.08.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5221,41 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 16.09.2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.

18.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредит та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п. 4.3 кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

07.10.2021 Відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 50.00 грн.

06.01.2022 Відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 50.00 грн. Надалі Відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:

- у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою

Споживача, відповідно до п.4.2 Договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Так, укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах:

Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору Знижена процентна ставка 1,425 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживачу межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

19.07.2021 Відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7650.00 грн., з яких 285.00 грн. оплата процентів, 7365.00 грн. оплата тіла кредиту. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 17.08.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

17.08.2021 Відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5221.41 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 16.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

25.05.2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, укладено договір факторингу №25-05/2022, згідно з умовами якого, клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вище вказаним кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна`» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення (Т.1 а.с.37,Т.2 а.с.18-35 ).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 25.05.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4489252, в загальному розмірі 41343,25 грн, з яких: 12 635,00грн - заборгованість за основною сумою боргу; 28 708,25 грн - заборгованість за відсотками (а.с.21).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст. 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі N 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Частиною першою статті 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ІТС).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Встановивши підписання ОСОБА_1 електронним підписом кредитного договору №4489252 від 19.07.2021 року, яким визначено порядок та умови надання кредиту, останній погодився та підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти),яка акцептована ним 19.07.2021 року одноразовим ідентифікатором «НОМЕР_3». Кредитний договір №4489252 містить персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Також в даному кредитному договору визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Також до кредитного договору №4489252 від 19.07.2021 року додано графік платежів та паспорт споживчого кредиту, який містить розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору, які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «НОМЕР_3».

Ураховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатор відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію". Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами.

Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Відповідачем, незважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано доказів на спростування обставин укладення між сторонами договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредитування №4489252 , погодження всіх істотних умов договору.

Пунктом 1.5.договору сторони кредитного договору погодили стандартну процентну ставку, яка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Розділом 3 договору передбачено порядок повернення позики та нарахування/сплати процентів.

Відповідно до пункту 3.1 нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та авто пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до 4 розділу договору №4489252 від 19.07.2021 року визначено, що строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. п. 4.2. (п. п. 4.2.1-4.2.4.) договору; або -в порядку авто пролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (п. п. 4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Згідно з п. 4.3.1 договору №4489252 від 19.07. 2021 року сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ні на 90 днів календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2-4.2.4 договору. Тобто кожен день авто пролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно п. 4.3.2 передбачено, що споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2 договору.

19.07. 2021 року відповідачу було надано кредит в сумі 20 000,00 грн строком на 30 днів, відповідно до п. 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день.

19.07.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7650 .00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4 та п.4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 17.08. 2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.

Відповідно до п. 4.2.2 пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів:

- перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінету дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі «Мої кредити» внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або

- протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на Веб-сайті в розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

З вказаного положення договору вбачається, що первісний кредитом має саме право надати таку відповідь. Тобто ТОВ «Авентус Україна» може як надати таку відповідь про акцепт оферти, так і не надати, але прийняти пропозицію клієнта. Дане положення договору не встановлює обов`язку кредитора вчинити подібні дії, а саме надіслати СМС повідомлення про продовження кредиту.

17.08.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5221,41 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до16.09.2021 року) з стандартно процентною ставкою 1,90 % в день. 18.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредит та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п. 4.3 кредитного договору кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

Надалі Відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював, а також не повідомив ТОВ "Авентус Україна" про небажання продовжувати строк кредитного договору. Відповідно до умов п. 4.3.1 Кредитного договору строк дії кредитного договору було автоматично продовжено на 90 днів поспіль.

Повідомлення про автопролонгацію було надіслано споживачу до його особистого кабінету./а.с.35 Т.1/

Умовами кредитного договору передбачено продовження строку кредитування, а відтак проценти за користування кредитом підлягали нараховуванню у продовжені договорами строки, що було виконано кредитодавцем.

Наведені пункти та підпункти кредитного договору, які передбачають продовження строків кредитування за вказаним кредитним договорам не визнавались відповідачем недійсними, а тому з огляду на приписи статті 204 ЦК України є дійсними та підлягають виконанню.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, 612 ч.1 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Суд зазначає, що у даній справі, відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення Договору факторингу про відступлення ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» належне йому право вимоги,

Отже, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надала належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості за ним перед позивачем.

Ураховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом із нарахованими процентами за користування кредитом вчасно не повернув, внаслідок чого виникла спірна заборгованість, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ ФК "Фінтраст Україна"правомірно вимагає стягнення суми позики з ОСОБА_1 відповідно до умов договору.

Щодо тверджень відповідача , що кредитний договір № 4489252 укладений 19.07. 2021 року, має строк дії лише 30 днів (до 18.08.2021 року), в подальшому договір сторонами угоди про пролонгацію договору укладено не було, а отже позивачем нараховані відсотки поза строку дії вказаного договору, а тому є безпідставними. Крім того, відповідачем зазначено, що відсотки сплачені відповідачем у розмірі 12 971,41 грн, які нараховані позивачем поза межами строку кредитування, а отже загальний розмір заборгованості підлягає зменшенню та становить 18 428,59 грн.

Натомість, суд зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати процентів не виконав, а тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судом зазначає, що нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Підписуючи договір, позичальник погоджувався на укладення договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів.

У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним . Розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами проведено в межах строків дії договору, оскільки мала місце автопролонгація.

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Суд звертає увагу, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося відповідно до п. 1.5 договору №4489252 і відповідач був з ним обізнаний у момент його укладення, про що свідчить його електронний підпис.

Умови автопролонгації та строк зазначені в кредитному договорі, який підписано відповідачем і ним не оспорювався.

За встановлених обставин позивачем доведено факт наявності заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 28 708,25 грн шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи. А тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором кредиту в сумі 41 343,25грн, з яких 12 635,00грн - сума кредиту та 28 708,25 грн - сума процентів за користування кредитом.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

За встановленого, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3 % річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відтак, позивачем враховано вищевказані перехідні положення ЦК України та вірно здійснено розрахунок інфляційних втрат та розрахунок 3 % річних. Отже інфляційні втрати будуть складати 1080,83 грн. та 3 % річних складає 234,47 грн., що підлягають стягненню з відповідача.

Крім цього, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді .

До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18).

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Городніщева Є.О. надала ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» правову допомогу на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1636219 від 21 червня 2024 року виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 28/03-2024 від 28.03.2024 року (а.с.38).

Як вбачається зі змісту договору № 28/03-2024 від 28 березня 2024 року, укладеного між адвокатом Городніщевою Є.О. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», звіту про надання правничої (правової) допомоги від 25 червня 2024 року,платіжної інструкції від 26 червня 2024 року №5465, клієнтом сплачено адвокату 10 000 грн за представництво інтересів в суді .(а.с.34).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі N 904/4507/18, провадження N 12-171гс19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі N 211/3113/16-ц).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування у даній справі, відсутність необхідності збору доказів, складність застосування норм права, суд вважає, що розмір правничої допомоги, заявленої ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до відшкодування у розмірі 10 000 грн є значно завищеним, не відповідає критеріям розумності та співмірності.

В даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, враховуючи кількість боржників за договором факторингу даний позов для підготовки його до розгляду є однотипним, а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу , оскільки такий розмір є об`єктивним, справедливим та співмірним зі складністю справи та наданим адвокатом послуг.

Частиною першою статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» при зверненні до суду з позовною заявою сплатило судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №775 від 25 червня 2024 року (т.1 а.с.91).

Отже, судові витрати, що підлягають позивачу до компенсації за рахунок відповідача за подання позовної заяви становлять 2 422,40 грн.

Керуючисьст.ст. 205, 207, 512, 514, 516, 526, 625, 626, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 10 6-1, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, ст.ст.11,12,13 Закону України «Про електронну комерцію», керуючись ст.ст.12, 137,141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (місцезнаходження: вул.Загородня, будинок 15, офіс 118/2, м.Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44559822) суму заборгованості в розмірі 41 343,25 (Сорок одна тисяча триста сорок три гривнi 25 копiйок), з яких: сума кредиту 12 635 (Дванадцять тисяч шiстсот тридцять п`ять гривень 00 копiйок), сума процентів за користування кредитом 28 708,25 (Двадцять вiсiм тисяч сiмсот вiсiм гривень 25 копiйок), а також інфляційні втрати - 1080,83 грн. (Одна тисяча вiсiмдесят гривень 83 копiйки), три відсотки річних - 234,47 грн. (Двiстi тридцять чотири гривнi 47 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (місцезнаходження: вул.Загородня, будинок 15, офіс 118/2, м.Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44559822) судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 3000,00 (три тисяч) гривень 00 коп. витрат за надання правової допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 16 січня 2025 року.

Суддя: Н.В.Фісун