Справа № 547/301/24
Провадження № 2/536/69/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Шкіринець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

за участі представника позивача - адвоката Столітнього А.М.,

представника відповідача адвоката Сироти Д.І.,

Встановив:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, зазначено, що 28 вересня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір №4843107 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 10500 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту (28.10.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 Договору (п.1.4 Кредитного договору). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 10500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконала.

18 квітня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, у тому числі і відносно ОСОБА_1 .

Станом на 20 березня 2024 року заборгованість відповідача по кредитному договору №4843107 від 28 вересня 2021 року не сплачена і складає: 10500 тіло кредиту та 23940 нараховані проценти, всього 34440 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково. Не визнає позовні вимоги в частині погодження автопролонгації Кредитного договору № 4843107 та продовження строку кредитування на 90 днів, вважає, що розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами може обчислюватись лише в межах погодженого строку кредитування 30 днів - з 28.09.2021 року по 28.10.2021 року, який становить 16185,00 грн. Вказує, що додатковий договір про продовження строку кредитування на виконання вимог ч.7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» не укладався, а тому автопролонгація та нарахування процентів з 29.10.2021 року є незаконними. Процентна ставка 1,90 % в день застосована всупереч вимог ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. є значно завищеними. Також, вона заперечує досягнення згоди з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» про інші умови кредитування. Додані до позовної заяви Договір надання споживчого кредиту № 4843107 від 28.09.2021 року, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної 2 процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 - Графік платежів), та паспорт споживчого кредиту в електронному чи паперовому вигляді для ознайомлення, чи підписання не наддавались, також позивачем не надано доказів того, що саме документи, які надані до суду (такої ж форми та змісту) були доступні для ознайомлення, погоджені та підписані нею, а також того, що вони містили умови про автопролонгацію кредитного договору та продовження строку кредитування на 90 днів. У Кредитному договорі № 4843107 від 28.09.2021 року у п. 1.3 жирним шрифтом виділено сума кредиту - 30 днів та строк кредитування 30 днів у пункті 1.4. Однак, те що строк кредиту може бути продовжено надруковано звичайним шрифтом, що, на думку відповідача, зроблено для того, щоб відвернути увагу споживача від невигідних для нього умов кредитування. Додатковий договір між мною та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» щодо продовження строку кредитування не укладався, а тому за цією справою строк кредитування сплив 28.10.2021 року, а тому проценти з 29.10.2021 року нараховані неправомірно. Враховуючи вищевикладене, просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути заборгованість за Кредитним договором № 4843107 від 28.09.2021 року в розмірі 13650,00 грн., з яких 10500,00 грн. тіло кредиту, а 3150,00 грн. проценти за користування кредитними коштами; в іншій частині позовних вимог просить відмовити.

Представник позивача адвокат Столітній М.М. надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана Позивачем в позовній заяві, оскільки електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в тому числі електронну, а тому електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. Так, на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», Позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «M817741», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір, на підставі якого кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку, що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, просить суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2024 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНИ» - адвокат Столітній М.М. підтримав позовні вимоги, обґрунтувавши їх доводами, викладеними в позовній заяві. Зазначив, що згідно умов договору строк кредитування становить 30 днів та у відповідності до вимог розділу 4 Кредитного договору може продовжуватися на 90 днів до сплати заборгованості за кредитним договором. Згідно процедури укладення договору клієнт спочатку ознайомлюється з умовами договору, після чого його підписує.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Сирота Д.І. позовні вимоги визнав частково в розмірі заборгованості за тілом кредиту в сумі 10500 гривень та відсотки у розмірі 3150 гривень. Вказав, що відповідач не була ознайомлена з умовами кредитування та договором, не визнає процентну ставку. Зазначив, що свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконувала в повному обсязі у зв`язку з незадовільним фінансовим становищем. Просив позовні вимоги задовольнити частково з мотивів, наведених у відзиві.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронному вигляді, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний договір №4843107 про надання споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором M817741 (а.с. 8-12).

Згідно п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору сума кредиту складає 10500 грн., строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та умовах визначених в розділі 4 цього договору.

Як вбачається із п.1.5 кредитного договору, сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту, а саме: стандартну - 1,90% в день, застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору, а також знижену процентну ставку 1,805% в день.

За положеннями п.4.1 кредитного договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2 (пп. 4.2.1-4.2.4) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп. 4.3.1-4.3.4) договору.

Відповідно до п. 4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно п.4.3.2 кредитного договору, споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2 договору.

У п.1.8. кредитного договору сторони погодили, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 16485 грн. за стандартною ставкою; 16185,75 грн. за зниженою ставкою.

28 вересня 2021 року ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, а саме одноразовим ідентифікатором M817741 був підписаний Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №4843107 від 28.09.2021 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» (а.с. 13) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 15-17).

Виконання ТОВ «Авентус Україна» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 10500 грн. не заперечується стороною відповідача, а також підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ ФК «Контрактовий Дім» від 04.05.2023 року №2634, згідно з якою 28.09.2021 на банківську карту було успішно проведено транзакцію №996899528 про перерахунок коштів в сумі 10500 грн. (а.с 42-45).

З картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за договором №4843107 від 28 вересня 2021 року (а.с. 21-35) вбачається, що загальна заборгованість відповідача становить 34440 грн., з яких: 10500 грн. - тіло кредиту та 23940 грн. - нараховані проценти.

ТОВ «Авентус Україна» 29.10.2021 на електронну пошту відповідача ОСОБА_1 було направлено лист про врегулювання простроченої заборгованості (а.с 18).

18.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №18.04/23-Ф.

Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранст Україна», як фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження Клієнта ТОВ «Авентус Україна» за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно п.1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2023 та Витягу з Реєстру Боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (а.с. 14) набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4843107 в розмірі 34440 грн., з яких: 10500 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 23940 грн. заборгованість за відсотками.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» відповідачку повідомлено шляхом направлення на електронну пошту відповідача, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с. 19).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормою ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст.514 ЦК України).

Згідно ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи встановлено, що стороною позивача доведено укладення кредитного договору між сторонами, у якому між сторонами погоджено розмір наданого кредиту, розмір та підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами.

ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за договором №4843107 про надання споживчого кредиту від 28.09.2021, однак відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 34440 грн., з яких: 10500 грн. - тіло кредиту та 23940 грн. - нараховані проценти.

Стороною відповідача розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявності заборгованості та її розміру суду не надано.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2023 року.

Таким чином, судом встановлені підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №4843107 про надання споживчого кредиту від 28.09.2021 року у розмірі 34440 грн.

Так, усі істотні умови договору кредиту зафіксовані в електронному договорі №4843107 про надання споживчого кредиту від 28.09.2021, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , який остання підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором M817741. Це, відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

ОСОБА_1 в поданому суду відзиві та наданих представником відповідача в судовому засіданні поясненнях не заперечує щодо стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в розмірі 105000 грн. Однак, сторона відповідача не погоджується з періодом, за який з ОСОБА_1 стягнуто проценти, зазначаючи, що строк кредитування становить 30 днів і саме за цей період підлягають стягненню проценти в розмірі 3150 грн., оскільки відповідач не була ознайомлена із положеннями договору про автопролонгацію строку кредиту.

Так, у даній справі встановлено, що кредитний договір укладено 28 вересня 2021 строком на 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації.

Порядок автопролонгації строку кредиту врегульовано пунктом 4.3 договору.

Згідно з п.п. 4.3.1 договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.

У п.п. 4.3.2 зазначено, що споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 Договору.

ОСОБА_1 зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту автоматичної пролонгації, однак, підписавши кредитний договір, позичальник вже засвідчив наявність згоди з його боку на автопролонгацію.

Вказане підтверджується також п. 4.4 кредитного договору, відповідно до якого сторони погодили, що вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п. 4.3 Договору виражена письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим ст.207 ЦК України до письмової форми правочину.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відтак, оскільки у ОСОБА_1 станом на 28.10.2021 була наявна заборгованість за кредитом, що не заперечується стороною відповідача, позивач має право на стягнення з неї процентів і за період автопролонгації.

З розрахунку заборгованості слідує, що проценти в розмірі 23940 грн. були нараховані по 26.01.2022, тобто в межах визначеного кредитним договору строку (в тому числі і в період автопролонгації), а відтак вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Підстав для зменшення розміру відсотків на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України не має.

ОСОБА_1 була обізнана з умовами кредитного договору, в тому числі і з розміром відсотків, які підлягають до сплати.

Таким чином, заявлені позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором №4843107 про надання споживчого кредиту від 28.09.2021 року у розмірі 34440 грн. підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень та клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

До матеріалів позовної заяви долучено копію договору про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року №10/07-2023, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем (а.с. 52).

В матеріалах позовної заяви наявний звіт про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року (а.с. 38), згідно якого вартість правової допомоги, а саме збору та аналізу доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4843107 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 ; складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №4843107 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , подання позовної заяви до суду в розмірі 10 000 гривень.

З копії платіжної інструкції в національній валюті №3940 від 14 березня 2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило адвокату Столітньому Михайлу Миколайовичу 10000 гривень, призначення платежу «сплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви ОСОБА_1 » (а.с 53 зворот).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час.

За таких обставин, беручи до уваги предмет позову та суму заборгованості, присуджену до стягнення, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 512, 526, 530, 610, 612, 625, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2, заборгованість за кредитним договором №4843107 від 28 вересня 2021 року у розмірі 34440 (тридцять чотири тисячі чотириста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2, судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 17.01.2025.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяА. С. Река