Справа № 565/1511/24
Провадження № 2-др/565/1/25
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2025 року м. Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Щур Н.О., позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Волощука П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справіза позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих унаслідок затоплення житлового приміщення,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просили суд:
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 матеріальну шкоду внаслідок затоплення житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 в розмірі 25 000,00 грн;
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральну шкоду внаслідок затоплення житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 в розмірі 10 000,00 грн.
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих унаслідок затоплення житлового приміщеннявідмовлено.

13 грудня 2024 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у якій просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №565/1511/24, яким стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15 000,00 грн понесених ОСОБА_3 витрат на правову допомогу пов`язаних з розглядом Кузнецовським міським судом Рівненської області цивільної справи №565/1511/24.

Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року розгляд заяви ОСОБА_3 призначено на 26 грудня 2024 року.

26 грудня 2024 року розгляд заяви відкладено на 15 січня 2025 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Волощук П.С. в судовому засіданні просив заяву задовольнити з підстав, викладених у ній.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дійшов наступного висновку.

Ухвалою суду від 31 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих унаслідок затоплення житлового приміщення, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

21 серпня 2024 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідно до попереднього розрахунку вартості правової допомоги, розмір витрат на правову допомогу адвоката в даній справі становитиме орієнтовно 15 000,00 грн. Вказано, що після фактичного понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу докази будуть подані до суду в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

09 грудня 2024 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі. Повне судове рішення у справі №565/1511/24 складено 19 грудня 2024 року.

У судовому засіданні 09 грудня 2024 року, до закінчення судових дебатів, представник відповідача заявив про надання доказів, що підтверджують витрати на правову допомогу у порядку та строки, визначені ч.8 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною восьмою ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація такого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (ст.134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

У ч.3 ст.133 ЦПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, відповідачем надано договір №20/08-24-1 про надання адвокатом правової допомоги від 20 серпня 2024 року, укладений між Джус Ю.А. та адвокатським бюро «Волощука Петра», додаткову угоду №1 до договору №20/08-24-1 про надання адвокатом правової допомоги від 20 серпня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 18 вересня 2024 року.

У п.1.1 договору зазначено, що адвокатське бюро діючи в інтересах клієнта здійснюватиме через адвокатів адвокатського бюро надання правової допомоги клієнту.

Відповідно до п.1.2. договору під правовою допомогою за даним договором сторони мають на увазі представництво та захист прав та інтересів клієнта у цивільній справі №565/1511/24, що перебуває на розгляді Кознецовського міського суду Рівненської області.

На виконання договору адвокатське бюро аналізує замовлення, відомості та документи надані клієнтом, керуючись власним досвідом та розумінням справи, планує та вживає заходи, які на думку адвокатського бюро призведуть до виконання замовлення (п.3.4. договору).

У п.1 додаткової угоди № 1 до договору зазначено, що сторони вирішили внести зміни до п.2.1. розділу ІІ договору від 20 серпня 2024 року №20/08-21-1 виклавши його у наступній редакції, а саме: розмір гонорару за надання правової допомоги згідно даного договору сторонами визначено в розмірі 15 000,00 грн, що сплачуються клієнтом в строк до 23 вересня 2024 року.

У матеріалах справи міститься ордер серії ВК №1140424 про надання правничої допомоги ОСОБА_3 , виданий адвокатським бюро «Волощука Петра» адвокату Волощуку П.С. 20 серпня 2024 року та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Волощука П.С.

Джус Ю.А. сплатила адвокатському об`єднанню «Волощука Петра» 15 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 18 вересня 2024 року.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем належними у справі доказами підтверджено факт надання адвокатом послуг правничої допомоги під час розгляду справи №565/1511/24 у суді.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 зазначено:

«127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

142. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права».

Керуючись критеріями, визначеними у п.1 та 2 ч.3 ст.141 ЦПК України, суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (Постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору, та з урахуванням ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Allia№ce Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідач просить стягнути з позивачів 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на специфіку та складність справи, результат її вирішення, обсяг, вид та зміст наданих послуг, суд, проаналізувавши подані позивачем докази стосовно розміру понесених витрат на правничу допомогу, враховуючи, заперечення позивачів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача та стягнення з позивачів на користь відповідача 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду від 17 травня 2023 року у справі №522/5582/16-ц, від 17 серпня 2022 року у справі №745/342/19, від 24 березня 2021 року у справі №462/2077/17.

Відтак, враховуючи вимоги ч.2 ст.141 ЦПК України, витрати відповідача на професійну правничу допомогу покладаються на двох позивачів.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 20 січня 2025 року.

Суддя Г.В. Бренчук