Справа № 136/1077/20
провадження № 2/136/285/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у загальному позовному провадженні, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Липовецька міська рада Вінницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_3 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , якого після смерті було замінено його правонаступником ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог Росошанська об`єднана територіальна громада, правонаступником якої є Липовецька міська рада Вінницької області, в якому просив:

- усунути перешкоди у користуванні належними позивачу земельними ділянками: площею 0,2500 га, з кадастровим номером :01:001:0808, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,0853 га, з кадастровим номером :01:001:0809, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняті ним частини земельних ділянок та відновити огорожі по їх межі.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що будучи власником вищевказаних земельних ділянок, суміжним землекористувачем яких є його сусід відповідач, зіткнувся з тим, що останній самовільно зайняв їх частини і тим самим порушив межі, які визначені земельною документацією, а на вимоги добровільно усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками, як зі сторони позивача чи органу місцевого самоврядування, відповідач не реагує. Таким чином, самовільно захоплені належні позивачу земельні ділянки фактично знаходяться у користуванні відповідача.

Ухвалою суду від 08.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Ухвалою суду від 08.12.2020, на задоволення клопотання позивача, призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої експертам поставлено запитання щодо підтвердження чи спростування порушення меж земельних ділянок.

Ухвалою суду від 23.02.2021 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.04.2021, на задоволення клопотання експерта, витребувано від ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області необхідні для експерта матеріали.

Ухвалою суду від 18.10.2021 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 27.01.2022, після підтвердження оплати позивачем експертизи, матеріали справи направлено до експертів, а провадження зупинено.

Ухвалою суду від 24.10.2023 поновлено провадження у справі, на задоволення клопотання експерта, повідомлено сторін про необхідність бути присутнім під час проведення натурального обстеження земельних ділянок та зупинено провадження.

Ухвалою суду від 19.12.2023, після надходження до суду висновку експерта, поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.01.2024 витребувано від Липовецького відділу ДРАЦС повний витяг з реєстру щодо актового запису про смерть 01.07.2023 ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 12.03.2024 залучено до участі в справі правонаступника позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 24.06.2024 залучено до участі в справі правонаступника третьої особи Липовецьку міську раду Вінницької області.

Ухвалою суду від 25.11.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на раніше викладені в позовній заяві обставини та на висновок експерта, яким підтверджено порушення відповідачем меж земельних ділянок позивача. Натомість відповідач повністю заперечив свою вину в порушенні меж земельних ділянок свого сусіда позивача і вважав, що ним правильно встановлені межові знаки, а представник відповідача підтримала його та просила відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи не заперечував щодо задоволення позову.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу вимог ч. 9 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка є об?єктом цивільних прав з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї, а відповідно до ч. 10 ст. 79-1 3К України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у ДЗК.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст. 79-1 ЗК України, при їх формуванні, а також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 ЗК України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Суд встановив, що згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-018 від 24.09.2018 та НВ-018 від 24.09.2018 вбачається, що на основі технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) виготовлених 18.05.2018, Відділом у Липовецькому районі МУ у Калинівському та Липовецькому районах ГУ Держгеокадастру у Вінницькій обл. зареєстровано земельні ділянки з такими характеристиками: земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0808, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, має площу 0,2500 га, а земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0809, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, має площею 0,0853 га, розташовані по АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням №217 від 30.10.2018 15 сес. 8 скл. Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області вищевказані технічні документації із землеустрою були затверджені, а земельні ділянки передані у власність ОСОБА_5 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2018 №145041136 земельна ділянка, площею 0,2500 га, кад. №:01:001:0808, для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд, розташована по АДРЕСА_1 , належна ОСОБА_5 , і згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2018 №145047671 земельна ділянка, площею 0,0853 га, кад. №:01:001:0809, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована за аналогічною адресою, також належна ОСОБА_5 .

Суміжна з вищевказаними земельна ділянка по АДРЕСА_2 , знаходиться у користуванні відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ЗК України, зокрема, передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок.

Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

Однак, при подачі позову до суду у 2020 році ОСОБА_5 , який в ході розгляду справи помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і правонаступником якого є його син позивач, скаржився на те, що будучи власником вищевказаних земельних ділянок, суміжним землекористувачем яких є їх сусід відповідач, зіткнувся з тим, що останній самовільно зайняв їх частини і порушив визначені земельною документацією їх межі.

Натомість відповідач заперечив свою вину в порушенні меж земельних ділянок свого сусіда позивача і вважав, що ним правильно встановлені межові знаки.

В силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Крім копій правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки позивачем подано до суду акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, з якого вбачається, що раніше 18.05.2018 в ході формування технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок з площею 0,2500 га та 0,0853 га в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 , між сторонами цього спору не було суперечок щодо межових знаків земельних ділянок якими вони користувалися і між ОСОБА_5 та відповідачем були погоджені межові знаки межуючих між собою земельних ділянок, що вбачається з їх підписів в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Також, на задоволення клопотання позивача, судом призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої експертам Вінницького відділення Київського НДІСЕ поставлено запитання щодо підтвердження чи спростування порушення меж земельних ділянок і згідно висновку експерта №4876/4877/4878/21-21 від 14.12.2023 вбачається, що в ході дослідження, при проведенні натурного обстеження об`єктів дослідження 10.11.2023 в присутності представника позивача по справі та відповідача експертом було проведено натурне обстеження об`єктів дослідження за їх місцезнаходженням і було проведено топографо-геодезичні роботи по визначенню координат крайніх поворотних точок меж досліджуваних земельних ділянок та наявних об`єктів нерухомого майна у місці розташування даних ділянок.

За висновком експерта, було встановлено порушення меж земельних ділянок, що належать ОСОБА_5 зі сторони відповідача. Так, площа накладення на земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:0808, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, становить 0,0077 га (0,77 сотки), площа накладення на земельну ділянку, площею 0,0853 га, кадастровий номер №:01:001:0809, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, становить 0,0058 га (0,58 сотки), що разом складає 0,0135 га (1,35 сотки).

Суд, оцінивши вищевказані докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Разом з тим, відповідач не зміг спростувати ні раніше погодження між ним та батьком позивача меж земельних ділянок з площею 0,2500 га та 0,0853 га в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_3 , так як і не зміг спростувати порушення ним меж таких земельних ділянок, шляхом самовільного зайняття ним 0,0077 га (0,77 сотки) земельної ділянки з кад.№:01:001:0808, та 0,0058 га (0,58 сотки) земельної ділянки з кад.№:01:001:0809.

Таким чином, суд встановив факт порушення відповідачем прав власника й землекористувача суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_3 , та не дотримання ним правил добросусідства, чим позивачу заподіяно незручностей.

Згідно з ч. 3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними.

У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, серед інших, шляхом: відновлення стану земельної ділянки, що існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав або застосування інших, передбачених законом, способів.

Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом усунення перешкоди у користуванні його земельними ділянками та шляхом зобов`язання відповідача звільнити зайняті ним частини земельних ділянок й відновити огорожі по їх межі, ефективним і таким який повинен забезпечити поновлення порушеного права та виключати подальше повторне звернення його до суду за захистом порушених прав.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги: усунути перешкоди у користуванні належними позивачу земельними ділянками: площею 0,2500 га, з кадастровим номером :01:001:0808, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,0853 га, з кадастровим номером :01:001:0809, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача звільнити зайняті ним частини земельних ділянок та відновити огорожі по їх межі, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на залучення експертів, згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог і в разі задоволення позову інші судові витрати покладаються на відповідача, тому оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору та витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ,) третя особа, що не заявляє самостійних вимог Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 4, м. Липовець, Вінницька обл., ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні належними ОСОБА_1 земельними ділянками: площею 0,2500 га, з кадастровим номером :01:001:0808, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 , та площею 0,0853 га, з кадастровим номером :01:001:0809, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 звільнити зайняті ним 0,0077 га (0,77 сотки) земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0808, та 0,0058 га (0,58 сотки) земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0809, шляхом демонтажу встановлених ОСОБА_2 на зайнятих ним земельних ділянках дерев`яних стовпів та відновлення огорожі по межі земельних ділянок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча вісімдесят одна) грн 60 коп. і витрати на залучення експерта в розмірі 9781 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн 77 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 16.01.2025

Суддя Дмитро КРИВЕНКО