Провадження №2-др/369/42/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А. ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/12132/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А. надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/12132/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Відповідно до вказаної заяви заявник просить вирішити питання про судові витрати, а саме стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача.

Дослідивши письмові матеріали заяви, суд дійшов висновку про повернення заяви заявнику без розгляду, з наступних підстав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України врегульовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань. Тож подання учасником справи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 183 ЦПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Так, всупереч ч. 2 ст. 183 ЦПК України подана ОСОБА_1 заява про ухвалення додаткового рішення не містять доказів надсилання відповідачу ОСОБА_2 зазначеної заяви.

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 750/14000/21, вказав, що у справі, яка переглядається, відповідач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а тому до такої заяви підлягають застосуванню правила частини четвертої статті 183 ЦПК України щодо подання заяв.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Вказаний висновок у повній мірі узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 квітня 2023 року у справі № 626/133/21 та від 28 червня 2023 року у справі № 132/892/16-ц.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку залишити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/12132/19 без розгляду, оскільки заявником не подано доказів направлення (надання) копії цієї заяви іншим учасникам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 270, 352 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/12132/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Ірина КОЗАК