Справа № 177/1959/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Крутиголова В.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІН ФІНАНС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Криворізького районного суду Дніпропетровської області, на виконання ухвали від 28.08.2024 року, надійшла вказана позовна заява, для розгляду за підсудністю.

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № L2927340 від 12.12.2018; стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № L2927340 від 12.12.2018у загальному розмірі 21 435, 44 грн., яка складається: з суми заборгованості 14 070,00 грн., суми інфляційних витрат 6 097, 53 грн., суми 3% річних 1 267,91 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 12.12.2018 року, між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № L2927340. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», надало відповідачу позику. ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» виконало умови кредитного договору, а в свою чергу відповідач не виконав умови кредитного Договору щодо повернення наданих коштів і внаслідок чого виникла заборгованість 14 070, 00 гривень, яка складається із тіла кредиту в розмірі 6 600 гривень, заборгованість за відсотками користування кредитом 870 гривень, штраф/пеня 3300 гривень, комісія за підготовку та направлень документів у зв`язку з простроченою заборгованістю 3300 гривень. Між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро»» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 01.07.2019 укладено Договір факторингу № 01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту № L2927340, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно ОСОБА_1 . 25.07.2024 року відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Оскільки відповідач зобов`язання добровільно не виконує, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Також, позивач просить суд у зв`язку з дією обмежень карантинного характеру та введенням воєнного стану на території країни поновити строк позовної давності для подання позову.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2024 року вказану справу прийнято в провадження судді Чайкіна Ігоря Борисовича для розгляду за підсудністю, провадження по справі відкрите, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторона відповідача скористалася правом подання відзиву в якому позовні вимоги не визнали. Звернули увагу суду, що матеріали справи не містять укладання договору кредиту із позивачем.Позивач посилається на те, що 12.12.2018 року між Первісним кредитором та Відповідачем було укладено договір кредитної лінії № L2927340. Однак на підтвердження начебто факту укладення між Первісним кредитором та Відповідачем Позивачем було надано інший договір - №AG7436042, а також надано роздруківку Спеціальних умов. Водночас, ні в Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG7436042, ні в Додатковій угоді №АМ6196196 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG7436042 не вказаний банківський рахунок Відповідача. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що Первісним кредитором до укладення Договору кредитної лінії №AG7436042 здійснювалися банківські перекази коштів від Відповідача Первісному кредитора або навпаки, як це передбачено Розділом І Загальних умов Договору кредитної лінії. Більше того, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які згадки банківського рахунку Відповідача в жодному з наданих Позивачем документів, а також, відсутні будь-які докази здійснення банківського переказу Первісним кредитором на банківський рахунок Відповідача. Звернули увагу суду, що матеріали справи не містять жодного документу щодо прийняття пропозиції (акцепту) у порядку, визначеному ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, Кредитний договір №L2927340 з наявних у справі доказів, є в принципі неукладеним. Зазначили, що факт укладення Позичальником Кредитного договору не підтверджує факт перерахування йому коштів у встановленому Кредитним договором розмірі, оскільки кошти можуть переводитись Кредитодавцем в сумі меншій за максимальний розмір кредитного ліміту «в межах кредитного ліміту». Таким чином, позивачу для підтвердження своїх позовних вимог необхідно довести факт перерахування коштів Відповідачу Первісним кредитором. Однак сторона позивача таким правом не скористалася, будь яких належних та допустимих доказів до суду не подали. Не вірно позивачем нараховані штрафні санкції за ст. 625 ЦПК України. Базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями, що спростовує доводи заявника про зворотнє.». Також, зазначили, що навіть якби Позивач довів факт існування заборгованості Відповідача перед ним, розмір даної заборгованості в принципі не міг перевищувати 6600,00 грн. тіла кредиту + 870,00 грн. процентів = 7470,00 грн., а отже, навіть з даної позиції обрахунки Позивача 3% річних та інфляційних втрат невірні, оскільки як вже зазначалося вище, тіло заборгованості могло становити 6600,00 грн., а отже, і база нарахувань 3% річних та інфляційних збитків повинна була становити розмір тіла кредиту 6600,00 грн. Зазначили, що заперечують щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, через їх необґрунтованість та не співмірність.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Представник позивача зазначає, що 12.12.2018 року, між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № L2927340, у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідач підтвердив факт ознайомлення з наведеними умовами отримання кредиту та їх прийняття проставленням власного цифрового підпису.

Відповідача ознайомлено із паспортом споживчого кредиту в якому зазначено ліміт кредиту 6, 600 гривень, відсоткова ставка у день 1, 13% , процентна ставка відсотків річних 406, 20 %, тип процентної ставки фіксована, строк надання кредиту 30 днів.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа, як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро»» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 01.07.2019 укладено Договір факторингу № 01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту № L2927340, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно ОСОБА_1 ..

Відповідно до розрахунку заборгованості, від 21.05.2024 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість 21 435, 44 гривень, яка складається із 14 070, 00 гривень: тіло кредиту в розмірі 6 600 гривень, заборгованість за відсотками користування кредитом 870 гривень, штраф/пеня 3300 гривень, комісія за підготовку та направлень документів у зв`язку з простроченою заборгованістю 3300 гривень; 6 097, 53 гривень інфляційне збільшення та 1 267, 91 гривень штрафні санкції.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

В силу ч. 1ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд був зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.

Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд зауважує, що надані позивачем докази укладення між сторонами справи кредитного договору не містять підпису відповідача, у тому числі й загальні умови договору кредитної лінії (а.с. 108-111; 118- 121) та паспорт споживчого кредиту (а.с.112-117) а лише містять напис: «електронний підпис» в графі «позичальник» без ідентифікуючих даних, що в свою чергу позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення відповідачем, саме з тими документами, які були надані позивачем до суду.

Крім того, довідка про ідентифікацію також не містить підпису відповідача (а.с.122)

Також позивачем не надано доказів видачі відповідачу спірних кредитних коштів у сумі 6 600,00 грн, а саме первинних бухгалтерських документів (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше). В матеріалах справи взагалі відсутні докази того, яким чином кредитні кошти були надані позичальнику (відсутня інформації щодо наявності банківської картки, на яку міг бути виконаний переказ чи інформації щодо зарахування цих коштів на належний йому банківський рахунок) на виконання умов договору, що позбавляє суд можливості оцінити докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Відтак, суд вважає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити факт як виникнення кредитних зобов`язань між сторонами справи, так і отримання відповідачем кредитних коштів, тому поданий ТОВ «ВІН ФІНАНС» позов не підлягає задоволенню.

Суд не розглядає питання позовної давності, оскільки суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Враховуючи, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні в позові, то відповідно не підлягають задоволенню вимоги про стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрати.

керуючись ст. ст. 611, 629, 1049,1050 ЦК України, ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-281 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІН ФІНАНС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІН ФІНАНС»», місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського буд. 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКП: НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складений 16.01.2025 року.

Суддя: І. Б. Чайкін