Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/227/25
Провадження № 2/711/662/25
У Х В А Л А

15.01.2025 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю, припинення спільної сумісної власності та визначення часток співвласників, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Чигирик Ірину Анатоліївну, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

-визнати земельну ділянку НОМЕР_1 , що знаходиться у садовому товаристві «Дружба» у с. Лозівок Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер :01:001:0293, площею 0,0588, цільове призначення - для індивідуального садівництва, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 22.11.2013 за реєстровим номером 2186, спільною сумісною власністю подружжя;

-поділити земельну ділянку НОМЕР_1 , що знаходиться у садовому товаристві «Дружба» у с. Лозівок Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер :01:001:0293, площею 0,0588, цільове призначення - для індивідуального садівництва, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 22.11.2013 за реєстровим номером 2186, що є спільною сумісною власністю подружжя, з визнанням часток співвласників: 1/2 за ОСОБА_1 та 1/2 за ОСОБА_2 , припинивши спільну сумісну власність та залишивши земельну ділянку у спільній частковій власності;

-стягнути з відповідача на її користь судові витрати: 2422 грн. 40 коп. судовий збір; 10000 грн. 00 коп. витрати на правничу допомогу, згідно з договором про надання правничої допомоги від 17.12.2024.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальним законодавством визначено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до правил загальної підсудності, які встановлені статтею 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, за правилами виключної підсудності, які встановлені, зокрема частиною першою статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Отже, якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Суд звертає увагу на те, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Якщо пред`явлено позов про право власності на кілька приміщень, розташованих у різних районах міста чи у різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох об`єктів нерухомості у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких встановлено виключну підсудність, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі вони придбали майно, а саме земельну ділянку НОМЕР_1 , що знаходиться у садовому товаристві «Дружба» у с. Лозівок Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер :01:001:0293, площею 0,0588, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яку вона просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та здійснити її поділ з визнанням часток співвласників по 1/2 кожному.

Тобто, спір у цій справі безпосередньо стосується, зокрема об`єкту нерухомого майна, який знаходиться на території Черкаського району Черкаської області.

Таким чином, відсутні підстави для визначення територіальної юрисдикції (підсудності) цієї справи за Придніпровським районним судом м. Черкаси, враховуючи норми ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Отже, враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, суддею не встановлено жодних обставин, які б давали можливість розгляду цієї справи саме Придніпровським районним судом м. Черкаси, а тому суддя вважає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України, дана цивільна справа повинна бути передана до Черкаського районного суду Черкаської області, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна (земельна ділянка НОМЕР_1 , що знаходиться у садовому товаристві «Дружба» у с. Лозівок Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер :01:001:0293), яку позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та здійснити її поділ, що відносяться до території Черкаського району Черкаської області.

Суд звертає увагу на те, що право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд також зауважує, що стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Крім того, таке рішення суду повністю відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський Суд з прав людини висловив міркування у пункті 24 про те, що як було встановлено фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, відповідність вимозі «суд встановлений законом» передбачає існування та дотримання таких передумов: законодавча основа створення та функціонування суду; діяльність суду на підставі та відповідно до норм закону; реалізація судом визначених законом повноважень у спосіб, передбачений законом, тобто з дотриманням процесуальних правил.

За нормами статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім того, при прийнятті вказаного судового рішення судом враховувалися висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 185/8191/16-ц (провадження № 61-15124св20) та від 13.04.2022 у справі № 373/118/20 (провадження № 61-20156св21).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 27, 28, 30-32, 353, 354 ЦПК України суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю, припинення спільної сумісної власності та визначення часток співвласників, - передати за підсудністю на розгляд до Черкаського районного суду Черкаської області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 15.01.2025.

Суддя: С. М. Позарецька