Провадження №: 2-н/336/69/2025
про відмову у видачі судового наказу
13 січня 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі від заробітку (доходу) боржника на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3 , -
ОСОБА_4 діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із вищевказаною заявою про видачу судового наказу. Документ сформований в системі «Електронний суд» 09.01.2025 року.
Суддя дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно доч.ч.1-3 ст.163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.
Згідно із ч.ч. 5, 6 ст.43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Разом з тим, відповідно до ст.169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
Частиною сьомою статті 43 ЦПК України визначено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Указані вимоги закону представником заявника не дотримано та не додано доказу надсилання листом з описом вкладення боржнику копій поданих до суду документів.
Крім того, ч.4 ст. 163 ЦПК України передбачено, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.
Так, у розумінні Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в «Електронному кабінеті» ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Але представником заявника подано заяву про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який не має зареєстрованої офіційної електронної адреси.
Також суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Статтею 161 ЦПК України визначено перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, в тому числі, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;
Відповідно до ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Тобто Сімейним кодексом визначено право на звернення до суду з позовом (заявою) про стягнення аліментів матір`ю, батьком або опікуном у разі, якщо дитина мешкає разом із нею (ним).
Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Заявлена ОСОБА_1 вимога про стягнення аліментів з ОСОБА_3 не дотримує вимог ст.163 ЦПК України, оскільки обставина для такого стягнення, передбачена ч.3 ст.184 Сімейного кодексу України, не підтверджена належними доказами, а саме доказами які б підтвердили факт проживання і, відповідно, перебування доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме на її утриманні.
З вищевказаної заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявником не підтверджено обставини, якими обґрунтовує свої вимоги.
Згідно пункту 1 частини 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
За таких обставин у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків заяви (ст. 166 ч. 1 ЦПК України).
Керуючись статтями 161, 165, 166, 260-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі від заробітку (доходу) боржника на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3 .
Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з викладених в ухвалі підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку,встановленому розділом ІІ ЦПК України,після усунення її недоліків.
Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя Ю.А.Галущенко