У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

17 січня 2025 року

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області

про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

При вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі, суддею встановлено наступне.

Статтями 175, 177 ЦПК України встановлено обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України).

Позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Частиною 5 статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 09.07.2020 у справі №922/404/19, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У позові позивач просить стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області матеріальну шкоду у виді збитків, завданих недоотриманням, як непрацюючим та проживаючим на радіоактивно забрудненій території пенсіонером, підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, як величини оплати праці, за період з 01.04.2024 по 30.11.2024 у сумі 102 400,00 гривень.

При цьому, позов обґрунтовано, зокрема, тим, що протиправними діями, вираженими у визначенні додаткової пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому на території радіоактивного забруднення, передбаченої статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам взятим у виді величини для обчислення виплат за рішеннями суду призвели до того, що з квітня по листопад 2024 року щомісячно фактично недоотримано по 12800 грн (16000 грн - 3200 грн) додаткової пенсії, що в загальному склало 102400,00 грн, чим завдано майнової шкоди на вказану суму.

Отже, з вказаних позивачем підстав позову вбачається, що позивач не погоджується з порядком нарахування та виплати пенсії, та спір фактично стосується розміру пенсії, яка нараховується та виплачується позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області, при цьому позивач просить стягнути з відповідача шкоду, розмір якої є різницею між розміром виплаченої позивачу пенсії та розміром пенсії, яка, на думку позивача має бути виплачена.

У постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 442/7352/16-ц викладено правовий висновок, відповідно до якого статтями 1173, 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (їх посадовими або службовими особами) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (цих осіб). Відповідно до частини другої статті 17 КАС України спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, підвідомчі адміністративним судам. Із аналізу зазначених вище норм вбачається, що у справі про відшкодування майнової та моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України, яка розглядається судом в порядку цивільного судочинства, на підтвердження факту неправомірності (незаконності) дій, рішень та/або бездіяльності органу місцевого самоврядування (його посадових осіб), особа, яка вважає, що такими діями (рішеннями) та/або бездіяльністю їй завдано шкоди, повинна надати, зокрема, судове рішення про визнання таких дій (рішень) та/або бездіяльності незаконними, оскільки загальним судам цивільної юрисдикції такі справи непідвідомчі, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вимогу про відшкодування майнової шкоди позивач пов`язує із незаконністю (протиправністю) дій відповідача щодо нарахування та виплати пенсії за період з 01.04.2024 по 30.11.2024, в іншому розмірі, ніж передбачений чинним законодавством, однак, судове рішення на підтвердження протиправності таких дій та/або бездіяльності відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, позивач до позову не долучив.

Також, позивач у позові посилається на те, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі №240/22849/24 у відкритті провадження відмовлено, оскільки вказаний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, однак копію відповідної ухвали суду до позову не долучено.

Крім того, у позові міститься посилання на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 у справі №240/7448/20, однак копію рішення суду, на яке міститься посилання у позові, не долучено.

У позові ОСОБА_1 вказує, що з квітня по листопад 2024 року щомісячно фактично недоотримано по 12800 грн (16000 грн - 3200 грн) додаткової пенсії, що в загальному склало 102400,00 грн, чим завдано майнової шкоди на вказану суму. При цьому, до позову не долучено відомостей щодо помісячного розору пенсії за вказаний період.

З доданої до позову роздруківки відкритого сервісу веб-порталу Пенсійного фонду України не вбачається за можливе достовірно встановити, що зазначені відомості стосуються саме позивача.

Згідно частин 4, 5 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У позовній заяві зазначено, що оригінали письмових доказів знаходяться у позивача, однак додані до позову копії документів не засвідчені відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 95 ЦПК України.

Також, всупереч вимогам п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За наведених обставин, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених та вказаних вище недоліків.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про стягнення матеріальної шкоди - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків - упродовж 7 (семи) днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Воробйова