справа № 619/305/25
провадження № 2-о/619/55/25
УХВАЛА

іменем України

20 січня 2025 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Пруднікова О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року передано за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала мотивована тим, що згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 18.10.2024 заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що справа не підсудна Дергачівському районному суду Харківської області та підлягає поверненню до Києво-Святошинського районного суду Київської області як помилково надіслана з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У своїй заяві про встановлення факту, що має юридичне значення ОСОБА_2 зазначив адресу проживання: АДРЕСА_2 .

У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення ОСОБА_1 просить, зокрема:

встановити особу ОСОБА_1 , уродженця Грузії, 12.12.1960 року народження, який проживає в Україні за адресою: АДРЕСА_3 ;

Одночасно, із подачею заяви заявлено клопотання про виклик осіб для підтвердження того, що заявник є особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в Україні за адресою: АДРЕСА_3 : ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

В ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року зазначено, що згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 18.10.2024 заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 18.10.2024 заявник був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07.05.2015 по 20.06.2024.

Тобто завник знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 20.06.2024.

Будь-яких доказів, які б давали правові підстави для розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення Дергачівським районним судом Харківської області, заявником не зазначено і до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не додано.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

При цьому законодавцем не визначено, що місцем проживання має бути саме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, як це визначено нормами статей 27, 28 ЦПК України.

Місце проживання чи перебування фізичної особи визначається відповідно до ст. 29 ЦК України і статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Доказів проживання/перебування заявника ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 матеріали справи не містять.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Згідно з ч. 1 ст. 378 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Тобто, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Суд звертає увагу, що чинне процесуальне законодавство не надає суду дискреційних повноважень змінювати підсудність справи на власний розсуд.

За таких обставин відсутні підстави для передачі вказаної справи до Дергачівського районного суду Харківської області, у зв`язку з чим справа підлягає поверненню до Києво-Святошинського районного суду Київської області, як помилково направлена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 31, 187, 258-261, 316, 353, 354, 378 ЦПК України, -

постановив:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - повернути на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Тараса Бульби-Боровця).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. В. Пруднікова