Справа № 133/2737/23
Провадження № 22-ц/801/62/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 рокуСправа № 133/2737/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Міхасішина І. В.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені адвокатом Сєчко Валерієм Леонардовичем на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Пєтуховою Н. О. в залі суду в місті Козятин, дата складення повного тексту рішення невідома,

в цивільній справі № 133/2737/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним позовом до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору купівлі-продажу від 10.08.1978 ОСОБА_1 купила у ОСОБА_3 9/20 частини житлового будинку з належними до нього будівлями в АДРЕСА_1 . 9/20 частини були виділені в натурі і мали адресу: АДРЕСА_2 , та складалися з сіней 3-1, вітальні 3-2, кухні 3-3, кімнати 3-4, 3-5, житловою площею 18,6 кв.м, сараю "В", погрібу "П/А". Договір зареєстрований у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 18.09.1978 за №285. Рішенням виконкому Козятинської міської ради №35 від 19.02.1987 вул. Леніна було перейменовано в вул. Червоноармійську, а згідно рішення виконкому Козятинської міської ради №43 від 19.02.1987 адреса житлового будинку по АДРЕСА_3 була змінена на АДРЕСА_4 . Згідно рішення 4 сесії Козятинської міської ради 7 скликання від 12.02.2016 №79-VII вул. Червоноармійську було перейменовано в АДРЕСА_5 . На даний час адреса 9/20 частини житлового будинку, що належить їй на праві власності, АДРЕСА_6 .

Позивач вказує, що 02.08.2023 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно управління ЦНАП із заявою про проведення реєстраційних дій. Однак, їй було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, оскільки за зазначеною адресою право власності було зареєстровано за іншою особою - ОСОБА_2 на наступне майно: 41/100 частини будинку АДРЕСА_5 загальною площею 80 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м, позначений на плані літерою "А", тамбур - "а", ганок, погріб - "п/а", погріб "п/А", сіни "а1", тамбур "а2", сарай "Б", сарай "В", убиральня - "Г", огорожа - №1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 105.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідач насправді став власником 41/100 частини житлового будинку з належними до нього будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_7 .

Реєстрація права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок, що належить позивачу, порушує права останньої у вільному розпорядженні своїм майном.

Посилаючись на викладені обставини, позивач звернувшись в суд із даним позовом, просила скасувати державну реєстрацію права власності на 41/100 частини будинку АДРЕСА_5 з належними до нього будівлями, яка складається з будинку загальною площею 80 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м, позначений на плані літерою "А", тамбур - "а", ганок, погріб - "п/а", погріб "п/А", сіни "а1", тамбур "а2", сарай "Б", сарай "В", убиральня - "Г", огорожа - №1, за ОСОБА_2 , проведену 20.11.2020 державним реєстратором прав на нерухоме майно управління ЦНАП у м. Козятин Кукурузою В.М., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 105, припинивши право власності ОСОБА_2 на вищевказаний об`єкт нерухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 вересня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що реєстрація права власності на частку у будинковолодінні за відповідачем порушує її право власності на частку у цьому будинку.

Крім того, позивачка не надала доказів того, що вона скористалась своїм правом на оскарження рішення державного реєстратора про відмову їй у реєстрації права власності в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 01 листопада 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Міхасішин І. В., Матківська М. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для надання документу, що підтверджує сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 листопада 2024 року, після усунення недоліків апеляційної скарги відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року справу призначено до розгляду в залі судових засідань Вінницького апеляційного суду на 17 грудня 2024 року о 12:00 год.

В подальшому, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Войтка Ю. Б. на лікарняному розгляд справи відкладено на 14 січня 2025 року о 12:20 год.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволені позову не взяв до уваги, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача про нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно, тому позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на квартиру має бути звернення до фізичної особи, за яким зареєстроване право власності. Даних висновків суд першої інстанції не врахував та помилково зазначив, що позивач не надала доказів того, що вона скористалась своїм правом на оскарження рішення державного реєстратора про відмову їй у реєстрації права власності в порядку адміністративного судочинства. Зазначає, що виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди третіх осіб або на підставі судового рішення. В свою чергу, згоди на виправлення відомостей про право власності в Державному реєстрі прав відомостей про речові права, обтяження речових прав відповідач не надає, з позивачем спілкуватися з цього приводу не бажає.

Доводи особи, яка подала відзив апеляційну скаргу

Сторони не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 , про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Його адвокат Сєчко В. Л. підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.1978, укладеного між ОСОБА_3 та позивачем, ОСОБА_1 стала власником 9/20 частини житлового будинку з належними до нього будівлями на земельній ділянці розміром 926 кв.м в АДРЕСА_1 під номером один, в постійне користування покупцеві відійшли згідно плану слідуючі приміщення: сіни 3-1, вітальня 3-2, кухня 3-3, кімната 3-4, 3-5, житловою площею 18, 6 кв.м, сарай - В, П/А - погріб.

Договір зареєстрований у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 18.09.1978 за №285.

Відповідно до довідки №47 від 05.04.2023, виданої головним спеціалістом відділу містобудування та архітектури, рішенням виконкому Козятинської міської ради №35 від 19.02.1987 вул. Леніна було перейменовано в вул. Червоноармійську, а рішенням виконкому Козятинської міської ради №43 від 19.02.1987 адреса житлового будинку по АДРЕСА_3 була змінена на АДРЕСА_4 . Згідно рішення 4 сесії Козятинської міської ради 7 скликання від 12.02.2016 №79-VII вул. Червоноармійську було перейменовано на АДРЕСА_5 . Адреса даного житлового будинку: АДРЕСА_5 .

З довідки №225 від 10.04.2023, виданої Козятинським відокремленим підрозділом, вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної/реєстраційної справи №2694, станом на 31.12.2012, право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок з господарськими будівлями), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване КП "ВООБТІ" за ОСОБА_1 - 9/20 частки на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.1978, посвідченого в.о. державного нотаріуса Козятинської державної нотаріальної контори Вінницької області Слінченко В.П., реєстровий №2428. Реєстрація КП "ВООБТІ" - 18.09.1978, реєстровий №285, реєстрова книга №2. З 01.01.2013 функції з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно покладені на органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України.

Відповідно до довідки №525-3 від 13.04.2023, ОСОБА_1 є власником 9/20 частини житлового будинку з належними до нього будівлями відповідно до договору купівлі-продажу від 10.08.1978 за адресою: АДРЕСА_5 . За цією адресою зареєстрована позивач.

Згідно архівного витягу із рішення №43 виконавчого комітету Козятинської міської ради від 19.02.1987 про наслідки перенумерації будинковолодінь по місту Козятину вулиця Червоноармійська ОСОБА_1 старий номер 1, новий номер НОМЕР_1 .

Згідно архівного витягу із рішення №43 виконавчого комітету Козятинської міської ради від 19.02.1987 про наслідки перенумерації будинковолодінь по місту Козятину вулиця Червоноармійська ... ОСОБА_4 і співвласники старий номер 3, новий номер 5/1.

Відповідно до рішення 4 сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області від 12.02.2016 №79-VII про перейменування вулиць і провулків м. Козятин вирішено перейменувати АДРЕСА_5 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №343851768 від 23.08.2023, актуальна інформація про об`єкт речових прав: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105; тип об`єкта: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами; опис об`єкта: загальна площа 80, житлова площа 39,9, опис: житловий будинок позначений на плані літерою "А", тамбур - "а", ганок, погріб - "п/а", погріб "п/А", сіни "а1", тамбур "а2", сарай "Б", сарай "В", убиральня - "Г", огорожа - №1; адреса: АДРЕСА_5 . Право спільної часткової власності на 41/100 частку вищевказаного майна зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: зареєстровано в реєстрі за №2-1411, виданий 24.12.2010, видавник: державний нотаріус Козятинської державної нотаріальної контори Вінницької області Дриботун Т.В.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кукурузи В. про відмову в проведенні реєстраційних даних № 68742171 від 04.08.2023 позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме за даною адресою відповідно до відомостей з ДРРПНМ право власності зареєстровано за іншою особою на інший об`єкт нерухомого майна.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, яка передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин,що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у 2000 році під час дії ЦК Української РСР в редакції 1963 року, тому до цих правовідносин слід застосовувати як норми Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року, так і норми Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (ред. 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (ред. 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до довідки №525-3 від 13.04.2023, ОСОБА_1 є власником 9/20 (45/100) частини житлового будинку з належними до нього будівлями відповідно до договору купівлі-продажу від 10.08.1978 за адресою: АДРЕСА_5 .

Право спільної часткової власності на 41/100 частку вищевказаного майна зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: зареєстровано в реєстрі за №2-1411, виданий 24.12.2010, видавник: державний нотаріус Козятинської державної нотаріальної контори Вінницької області Дриботун Т. В.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказувала на те, що реєстрація права власності за відповідачем на житловий будинок, який їй належить, порушує її права у вільному розпорядженні своїм майном.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач серед іншого посилалася на Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Кукурузи В. про відмову в проведенні реєстраційних даних № 68742171 від 04.08.2023, відповідно до якого позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме за даною адресою відповідно до відомостей з ДРРПНМ право власності зареєстровано за іншою особою на інший об`єкт нерухомого майна.

Так, в рішенні вказано, що право власності зареєстровано за іншою особою на інший об`єкт нерухомого майна, проте в ньому не зазначено, що право власності позивача було порушено відповідачем ОСОБА_2 та матеріали справи таких доказів не містять.

Також не є беззаперечними доказами порушення прав позивача відповідачем архівні витяги із рішення № 43 Виконавчого комітету Козятинської міської ради від 19.02.1987, оскільки доказів того, що на момент відмови позивачу у проведенні реєстраційних дій 04 серпня 2023 року підставою такої відмови стали наслідки перенумерації будинковолодінь за рішенням № 43 від 19.02.1987, позивачем суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 732/1479/16-ц.

При розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України та ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 в супереч ч.1 ст.81 ЦПК України не надано належних доказів в розумінні ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме, що відповідач порушує її права у вільному розпорядженні своїм майном, що є підставою для відмови у задоволенні її позову, про що правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Враховуючи зазначені обставини, а також вимоги законодавства, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини сторін та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено, що реєстрація права власності на частку у будинковолодінні за відповідачем порушує її право власності на частку у цьому будинку.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить обставин, які б спростовували висновки суду і свідчили б про порушення судом норм процесуального та матеріального права, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені адвокатом Сєчко Валерієм Леонардовичем залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 січня 2025 року.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. В. Міхасішин