КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року

справа № 367/6682/23

провадження № 22-ц/824/540/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 14 грудня 2023 року, постановлене під головуванням судді Косович Т.П., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке є правонаступником права вимоги за зобов`язаннями ТОВ «Таліон Плюс», яке є правонаступником права вимоги за зобов`язаннями ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 733568941 від 30.10.2021 року, укладеним між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором) в сумі 88 612,26 гривень та судових витрат по справі.

Вимоги обґрунтовані тим, що 30.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 733568941, відповідно якого відповідачці надано в кредит грошові кошти в сумі 22 000 гривень на строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в обмін на зобов`язання відповідачки повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кошти в сумі 22 000 гривень, 1 000 грн. - 30.10.2021 року, 03.11.2021 року - в сумі 500 грн., 06.11.2021 року - в сумі 18900 грн., 14.11.2021 року - в сумі 600 грн., проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконала, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором загальною сумою 88 612,26 грн., яку ОСОБА_1 погашати відмовляється.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 14 грудня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу, у якій просив оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги представник позивача зазначила, що договір кредиту був підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора, який було надіслано первісним кредитором на номер телефону, зазначений пароль ОСОБА_1 ввела при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатор відповідачки, що і є її безпосереднім підписом.

Надані позивачем докази, а саме платіжні доручення, як докази переказів коштів відповідачу, розрахунок заборгованості за договором № 733568941 від 30.10.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та розрахунок заборгованості за договором № 733568941 від 30.10.2021 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», є належними, достатніми та обґрунтованими.

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» як новий кредитор набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, у нього наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апелянт вважає, що договір кредитної лінії, укладений між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», договір факторингу, укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Договір факторингу, укладений між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому законом порядку недійсним не визнані, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка зазначила, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання коштів відповідачкою. Позивач, також не довів обставини укладення сторонами договору кредиту, а отже матеріали справи не місять доказів погодження розміру та умов надання і повернення грошових коштів та сплати процентів, відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до копії договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за яким нібито передано право вимоги за кредитним договором № 733568941 від 30.10.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 , останній було укладено 28.11.2018 року, в той час коли сам кредитний договір ОСОБА_1 уклала лише 30.10.2021 року. Відтак, суд вважав, що вказаний договір факторингу № 28/1118-01, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не може підтверджувати передачу права вимоги за кредитним договором від 30.10.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 , адже останнього в цей час не існувало.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості. Надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір.

З урахуванням того, що наданий позивачем розрахунок суми боргу за кредитним договором не є зведеним документом, не був погоджений з відповідачем і не підтверджений первинними обліковими бухгалтерськими документами, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках.

Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документами, що створені самим позивачем та первісними кредиторами, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Платіжні доручення, на які посилається позивач, як на доказ отримання відповідачкою кредитних коштів не містять відомостей щодо суми отриманих коштів, тому вважати підтвердженим факт отримання кредитних коштів на підставі цих доказів не можна (а.с.82-86).

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про витребування доказів від Акціонерного товариства Креді Агріколь Банк, а саме інформації щодо наявності у ОСОБА_1 карткових рахунків, відкритих у банку станом на 30.10.2021; інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_1 ; первинні документи бухгалтерського обліку або інформацію, що підтверджують факт зарахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 грошових коштів зі сторони ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 30.10.2021 у розмірі 1000 грн.; 30.10.2021 року 1000 грн; 03.11.2021 у розмірі 500 гривень; 06.11.2021 року у розмірі 18900 грн.; 14.11.2021 у розмірі 600 грн.; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 30.10.2021 до 15.11.2021.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано, причини з яких доказ не може бути подано у зазначений строк, докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання цього доказу.

Стороною позивача, разом із клопотанням про витребування доказів не надано до суду доказів про те, що особа здійснила всі залежні від нього дії щодо отримання цих доказів, відтак суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення цього клопотання.

У відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Вважаючи, що право вимоги до відповідача належить позивачу, суд першої інстанції вірно вважав, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переуступки прав вимоги, а, відтак, і права вимоги позивача до відповідача.

Так, в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», що позивач в якості доказів зазначених обставин надав лише копію договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, укладеного ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон плюс».

Витяг з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 06 березня 2023 року (а.с. 14) не підписано та не завірено печатками другої сторони. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає. Підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: