№ провадження 2/646/570/2025
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

13.01.2025 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Шиховцова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок вчиненого кримінального правопорушення,-

встановив:

У грудні 2024 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова звернулася з позовом ОСОБА_1 , в якому просила суд:

-солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду в розмірі 351 876,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000000,00 грн, а всього стягнути 15351876,00 грн.;

-стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на її користь, судові витрати понесені у зв`язку з наданням останній правничої допомоги в сумі 62000,00 грн.;

-звільнити позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору згідно з п. 6 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

У постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 301/1283/17 викладено позицію, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду з позовом за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Для вирішення спору, який виник на підставі звернення до суду позивача, який вважає порушеними, невизнаними або оспореними свої права, суду необхідно встановити наявність у позивача такого права, факт його порушення і у зв`язку із зазначеним з`ясувати, чи правильний спосіб захисту свого права обрано позивачем при зверненні до суду.

Право звернутися з позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином має лише потерпілий від злочину або особа, яка має право діяти від його імені. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 02.07.2004 №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» звертає увагу судів на те, що особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, набуває передбачених законом прав учасника процесу лише після визнання її потерпілим. Визнання особи потерпілим у справі або відмова в цьому мають бути процесуально оформлені постановою органу досудового розслідування, слідчого, прокурора, судді або ухвалою суду.

Частиною 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України).

Матеріали позовної заяви не містять доказів у підтвердження наявності у ОСОБА_1 статусу потерпілої у даному кримінальному провадженні.

Так, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, місце проживання чи перебування сторін.

В порушення вимог вищевказаної норми, позовна заява не містить повної адреси місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_4 , що позбавляє суд можливості виконати вимоги, передбачені ч. 6 ст. 187 ЦПК України та повідомити учасника про розгляд справи.

Також, за приписами п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 1 ст. 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тобто право на подання та вирішення по суті цивільного позову виникає лише за наявності встановлення факту кримінального правопорушення, що можливо лише після постановлення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Також, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас позивач як на підставу звільнення від сплати судового збору посилається на п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, повідомлення про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України, до набрання обвинувальним вироком суду законної сили не означає, що шкода, завдана саме злочином, а злочин вчинений саме цими особами, а тому підстави для застосування п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Згідно із ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2024 розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1211,20 грн., та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб 15140,00 грн.

Згідно із правовою позицією, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 28.11.2018 у справі №761/11472/15-ц, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно сплатити за подану позовну заяву судовий збір у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 15140,00 грн, оскільки 1% від загальної ціни зазначеного позивачем позову становить 153 518,76 грн.

Враховуючи вищевказані обставини, зважаючи на положення ч.1 ст.185 ЦПК України, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладе та керуючись ст.ст. 133, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок вчиненого кримінального правопорушення - залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали суду для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Шиховцова