Справа № 127/610/25
Провадження 2/127/61/25
УХВАЛА

13 січня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог позовної заяви громадянин України ОСОБА_1 перебував у цивільних відносинах з громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Від даних відносин у них народився син, громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем народження малолітньої дитини було м. Нікосія, Республіка Кіпр.

З кінця 2023 року мати дитини перестала повністю брати участь у вихованні дитини, змінила місце проживання та повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Боржник проживає окремо, в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає та не приймає участі в утриманні.

В свою чергу, малолітня дитина ОСОБА_3 проживає з Заявником ОСОБА_1 в м. Лімассол і повністю перебуває на його утриманні.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Однак, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175 та 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналізуючи позовну заяву та додані до неї матеріали, суд вважає, що потрібно залишити її без руху з огляду на таке.

Для стягнення аліментів позивач повинен надати докази проживання дитини з ним, що є підтвердженням факту утримання ним дитини та обґрунтуванням позовних вимог. Оскільки, ч. 2 ст. 181 СК України передбачає можливість за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджувати у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Позивачем до матеріалів позовної заяви додано документ англійською мовою та його переклад, якими позивач обґрунтовує проживання разом із дитиною з 19 вересня 2013 року. Разом із цим відповідачем подано копії закордонного паспорта та свідоцтва про народження дитини з вказаною датою народження останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, зазначені документи містять суперечності, оскільки дата народження дитини не узгоджується з інформацією про її проживання з позивачем з 2013 року.

Тому доданий документ суд не може вважати як належний доказ, оскільки інформація, що міститься у ньому суперечить іншим доказам, доданим до матеріалів.

Згідно з вимогами ЦПК України, судом було скеровано запит до Єдиного державного демографічного реєстру з метою перевірити відомості про місце реєстрації відповідача. Отримано відповідь, що ОСОБА_2 зареєстрована у м. Вінниці.

Водночас позивач, звертаючись з позовною заявою через електронний суд, надав докази направлення копій позовної заяви та доданих матеріалів відповідачці за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на статті 43 та 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний надавати докази надсилання копії позовної заяви з додатками саме за належною адресою відповідача або, у разі відсутності такої можливості, - відповідне обґрунтування. В даному випадку суд вважає не належним виконанням обов`язку позивача відправлення копії позовної заяви із додатками відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 43, 175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без руху.

Позивачу надати строк 5 днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позову.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимоги суду в установлений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Горбатюк