ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2377/24 Номер провадження 22-ц/814/412/25Головуючий у 1-й інстанції Москаленко В.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2024 року (час ухвалення судового рішення і дата складення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу №553/2377/24.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №553/2377/24 повернуто без розгляду на підставі ч.6 ст.170 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути до Ленінського районного суду м.Полтави для продовження розгляду.

Також скаржник просить: скасувати судовий наказ судді Ленінського районного суду м.Полтави від 22.07.2024; скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП №75989653 за підписом приватного виконавця; повернути стягнуті з нього виконавцем кошти у розмірі 3 163 грн 19 коп. та неотримані відсотки по вкладу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що матеріали справи не містять копії чи оригіналу договору розподілу природного газу, укладеного між ним та АТ «ОГС «Полтавагаз», а тому і відсутній предмет спору. Ухвалу від 22.07.2024 суддя постановила за його відсутності. Борг виник у зв?язку з тяжким фінансовим становищем та війною між Україною та російською федерацією лише за 7 місяців з 5 років користування послугами.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ОГС «Полтавагаз», посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Звертається увага, що боржником до заяви про скасування судового наказу не було надано квитанцію про сплату судового збору, а тому суд першої інстанції обґрунтовано постановив ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2024 року АТ «ОГС «Полтавагаз» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу в порядку ч.3 ст.161 ЦПК України щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2 070,08 грн (а.с.2-4 справи № 553/2377/24, провадження № 2-н/553/341/2024)

Судовим наказом Ленінського районного суду м.Полтави від 22 липня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за станом на 01.07.2024, в розмірі 2 070,80 грн, 3% річних в розмірі 27,13 грн, інфляційні втрати у розмірі 30,35 грн, судовий збір у сумі 302,80 грн. (а.с.23 справи № 553/2377/24, провадження № 2-н/553/341/2024)

13.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу Ленінського районного суду м.Полтави від 22.07.2024 (а.с.1)

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не сплачено судовий збір.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Метою спрощених судових процедур є швидкий розгляд безспірних питань, правовідносини сторін у яких не викликають сумніву, та у яких фактичні обставини справи та визначеність у правовідносинах учасниками цих правовідносин не оспорюється.

Наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.

Процесуальні питання видачі судового наказу та його скасування врегульовано ст. ст. 160-173 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що регулюють наказне провадження у цивільних справах.

Частиною 3 ст.167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до вимог ст.170 ЦПК України заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі та має містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) наказ, що оспорюється;

5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Заява підписується боржником або його представником.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Частиною 6 ст.170 ЦПК України передбачено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави із заявою про скасування судового наказу (а.с.23-24).

Згідно п.п. 4-2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір за ставкою 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 1 січня 2024 року, згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», становить 3 028 грн, а 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 151,40 грн.

Матеріали справи не містять підтвердження сплати ОСОБА_1 судового збору у розмірі 151,40 грн за подачу заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, ОСОБА_1 подав суду заяву, яка не оформлена належним чином, тобто без доказів сплати судового збору або ж доказів існування обставин для його звільнення від сплати судового збору.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив обгрунтоване рішення про повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу на підставі ч. 6 ст. 170 ЦПК України, з огляду на відсутність квитанції про сплату судового збору.

В апеляційній скарзі скаржник просить: скасувати судовий наказ судді Ленінського районного суду м.Полтави від 22.07.2024; скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП №75989653 за підписом приватного виконавця; повернути стягнуті з нього виконавцем кошти у розмірі 3163 грн 19 коп. та неотримані відсотки по вкладу.

Статтею 367 ЦПК України визначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Так, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Повноваження апеляційного суду під час розгляду цивільних справ визначено статтею 374 Цивільного процесуального кодексу України

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7.

Оскільки предметом перегляду є лише ухвала Ленінського районного суду м.Полтави від 15 серпня 2024 року, судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою скасування ухвали суду першої інстанції, то інші вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги, які стосуються виключно суті спірних правовідносин між ОСОБА_1 і АТ «ОГС «Полтавагаз» щодо надання послуг з розподілу газу, не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.367, ч.1 п.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 13 січня 2025 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов