Справа № 553/4256/24
Провадження № 2/553/333/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.01.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,за участю секретаря судового засідання Микуці К.В.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

встановив:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому вказала, що 03.07.2021 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було зареєстровано їх шлюб з відповідачем, актовий запис № 619.

Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони припинили шлюбні відносини з 01.06.2023 , оскільки відстуні спільні інтереси, та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя , втратили почуття любові та поваги.Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, а тому просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище ОСОБА_4 .

До відкриття провадження позивач збільшила позовні вимоги ,просила визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 разом з нею та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 18.12.2024 прийнято до розгляду цю позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася,надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності .

Відповідач у судове засідання не з`явився,надав заяву про розгляд справи без його участі,позовні вимоги визнав.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, що учасники справи не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, сторони знаходяться у шлюбі з 03.07.2021 ,який зареєстровано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) , актовий запис № 619.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що сім`я фактично розпалася, шлюбні відносини припинені , подальше збереження шлюбу суперечить, як інтересам позивача, так і відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде

встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Щодо позовних вимог про залишення дошлюбного прізвища позивача,суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тобто питання залишення прізвища , судом не може бути розглянуто ,позаяк позивач має право на залишення прізвища відповідно до положень закону і додаткового вирішення цього питання судом не передбачено ., тому вимога позивача про залишення їй дошлюбного прізвища задоволенню не підлягає.

В частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом із позивачкою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною 3 статті 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень статті 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як роз`яснено у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015).

Відносно зазначення у резолютивній частині рішення суду місця проживання дитини, то Верховний суд висловив правову позицію у своїй постанові від 15 січня 2020 року у справі за №200/952/18, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20, де зазначено, що між сторонами на момент розгляду справи був відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, такий позов не пред`явлено ні позивачем, ні відповідачем, суд його не вирішував. Зазначення у резолютивній частині рішення щодо залишення дитини на проживання з кимось з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини разом з кимось з батьків, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Такий ж висновок Верховного суду міститься у постанові від 17 липня 2022 року у справі №405/4659/21.

Відповідно до статті 11ЗаконуУкраїни «Про охорону дитинства»,сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, відповідач надіслав до суду заяву, відповідно до якої визнає повністю заявлені позивачкою позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу та залишення проживання неповнолітньої доньки разом з позивачкою. Позиція сторін в справі свідчить про добровільні, договірні відносини між ними щодо подальшого проживання їх неповнолітної доньки.

Судом встановлено, що позивачка бажає визначити місце проживання спільної дитини разом із собою. Таке ж бажання виявив і відповідач , який своєю заявою визнав позовні вимоги у повному обсязі.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним визначити місце проживання дочки сторін з позивачкою.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

УХВАЛИВ:

Позовні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини -задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище- ОСОБА_6 ) та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.07.2021 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було зареєстровано їх шлюб з відповідачем, актовий запис № 619.

В задоволенні вимоги про залишення дошлюбного прізвища-відмовити.

Малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити для подальшого проживання, самостійного виховання та утримання разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2422,40 грн..

Копію рішення суду, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

Рішення може бути протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд Полтавської області або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , адреса реєстрації

АДРЕСА_1 ,адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач : ОСОБА_2 , НОМЕР_2 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиВ. В. Москаленко