Провадження 2/127/1939/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини, стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

позов ОСОБА_3 мотивувала тим, що 19.11.2016 року був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_4 .

З 24.02.2024 року сторони спільно не проживають, сімейні відносини припинили через вчинення відповідачем домашнього насильства, що відбулось в присутності їх доньки ОСОБА_5 .

Після подій 24.02.2024 року неповнолітня ОСОБА_4 залишилась в квартирі по АДРЕСА_1 , оскільки була зареєстрована за цією адресою.

01.03.2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Згоди щодо місця проживання доньки, визначення участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, її утриманні між сторонами досягнуто не було, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Змінюючи предмет спору позивач просила: визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 передати малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для постійного проживання із матір`ю - ОСОБА_3 за місцем реєстрації її проживання: АДРЕСА_2 ; визначити відповідачеві спосіб його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щовівторка та щочетверга щомісяця з 17.00 год. до 19.00 год. в присутності матері ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

Загальне позовне провадження у даній справі було відкрито ухвалою суду від 17.05.2024 року.

Ухвалою від 10.06.2024 року були витребувані докази.

На виконання вказаної ухвали 17.07.2024 року судом зареєстровано відомості, надані відділом поліції № 2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, а 10.10.2024 року - висновок органу опіки та піклування з приводу вирішення спору.

Ухвалою від 20.11.2024 року було закрито підготовче провадження у даній справі.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Слізяк М.М. позов та відповідь на відзив підтримала. Наполягала на задоволенні вимог ОСОБА_3 в повному обсязі. Суду пояснила, що спільне проживання сторін стало неможливим через вчинення відповідачем неодноразово домашнього насильства, свідком якого була їх донька ОСОБА_5 . На даний час дитина проживає з матір`ю, але між сторонами виникають спори з приводу визначення місця проживання дитини. Позивач забезпечена житлом, має постійну роботу, офіційний дохід, належним чином дбає про здоров`я та добробут доньки ОСОБА_5 . Їх спільне бажання - щоб донька проживала із нею. Просила врахувати, що відповідач вживає наркотики, офіційно не працює, не має стабільного доходу, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також за вчинення домашнього насильства, були виписані два заборонних приписи. Позивач не має до нього довіри і впевнена, що позитивного впливу на виховання їх доньки відповідач не справить. Також відповідач не цікавиться здоров`ям та життям дитини, телефонує раз на місяць, не забезпечує матеріальні потреби дитини. ОСОБА_4 навчається і займається із викладачами додатково. Вимога про визначення місця проживання дитини з матір`ю є актуальною на сьогодні, оскільки спір тривалий час існував, відповідач забирав дитину без відома ОСОБА_3 . Наполягала на стягненні з відповідача аліментів саме в розмірі 1/4 частки, оскільки в судовому засіданні відповідач визнав, що має стабільний неофіційний дохід, зобов`язаний сплачувати на дитину від попереднього шлюбу також частку. Спосіб участі батька у вихованні дитини визначити у виді спілкування щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год. в присутності матері, оскільки внаслідок вживання наркотичних речовин поведінка батька є непередбачуваною. Просила також вирішити питання щодо розподілу судових витрат, відповідна заява разом із доказами буде надана після ухвалення рішення у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, наполягала на задоволенні її вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково. Підтримав відзив на позов. Суду пояснив, що через конфлікт, що стався в лютому 2024 року в їх родині, вони з ОСОБА_3 розірвали шлюб, але донька залишилась проживати з ним та з його матір`ю. ОСОБА_5 жила в належних умовах, виховувалась та була належно забезпечена всім необхідним для життя, розвитку та навчання. З вересня 2024 року донька ОСОБА_5 проживає з матір`ю і він не заперечує проти цього. Порядок його участі у вихованні дитини слід визначити у виді спілкування і побачень не менше трьох разів на тиждень без присутності матері, оскільки вона своїми діями перешкоджає їх спілкуванню, крім того, у літній період під час канікул проведення спільного часу протягом 30 днів. При визначенні розміру аліментів просив врахувати, що проживає в орендованій квартирі, отримує неофіційний дохід від того, що здає в оренду належний йому автомобіль і займається приватними перевезеннями. На даний час оформляє ліцензію на здійснення господарської діяльності. Просив врахувати, що на його утриманні є ще донька від попереднього шлюбу - ОСОБА_6 , 2011 р.н., на утримання якої за виконавчим листом він сплачує аліменти в розмірі частки. Не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частки. Судові витрати у даній справі просив залишити за ним.

Начальник відділу захисту прав дітей служби у справах дітей Вінницької міської ради Томчук О.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що підтримує висновок виконкому Вінницької міської ради від 08.10.2024 року № 01/00/011/166243.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що позивач - його донька, ОСОБА_5 - онука. Донька тривалий час не розповідала їм, що між нею та чоловіком виникають сварки, під час яких він ображає її і застосовує фізичне насильство. 24.02.2024 року стався черговий конфлікт, під час якого ОСОБА_2 почав душити його, свідком цього також була дитина. Викликали працівників поліції. Вони допомогли доньці забрати речі і виїхати з квартири. Забрати дитину ОСОБА_3 не змогла. За вимогою поліцейських неповнолітня ОСОБА_5 залишилась в квартирі по АДРЕСА_3 , оскільки була зареєстрована в цьому житлі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що позивач - її донька, ОСОБА_5 - онука. Відповідач ображав Віту, застосовував до неї фізичне насильство. 24.02.2024 року вони приїхали до доньки, щоб допомогти забрати речі, але відповідач, який був дуже агресивним, почав бити ОСОБА_7 . Онучка все це бачила і дуже плакала. Викликали працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_9 протокол про вчинення домашнього насильства. Дитину відповідач того дня не віддав.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є матір`ю відповідача. З онукою вона була з її народження, допомагала ОСОБА_3 в пологовому будинку, доглядала дитину, коли ОСОБА_11 вийшла на роботу. Весь час займалась вихованням ОСОБА_4 оскільки всі разом жили в її квартирі по АДРЕСА_1 . В даний час її син ОСОБА_12 орендує житло, живе окремо. В її присутності син ніколи не ображав ОСОБА_13 , насильства в сім`ї не вчиняв. 24.02.2024 року приїхали батьки ОСОБА_3 , збирали її речі, але виник конфлікт і ОСОБА_3 викликала поліцію. ОСОБА_2 не застосовував фізичну силу до ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрували шлюб 19.11.2016 року.

Їх донька - ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2024 року № 127/7033/24 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний. Рішення набуло чинності 25.07.2024 року.

20.09.2024 року позивач ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_15 ».

Сімейні стосунки між сторонами припинені з 24.02.2024 року. В судовому засіданні сторони визнали, що неповнолітня ОСОБА_4 постійно проживає з матір`ю - ОСОБА_3 і перебуває на її утриманні.

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 працює на посаді торгівельного агента в ТОВ «Партнер-дистрибуційна компанія», за місцем роботи характеризується позитивно.

Згідно характеристики від 18.03.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1 класу КЗ «Вінницька початкова школа № 5» була зарахована 01.09.2023 року. Дівчинка завжди охайна, доглянута та забезпечена всім необхідним приладдям для навчання. Дитина демонструє достатній рівень знань. Мати - ОСОБА_3 протягом І семестру 2023-2024 р.р. постійно приділяла належну увагу вихованню та навчанню дитини. Була присутня на батьківських зборах та брала участь в обговоренні питань життя класного колективу.

Згідно виписки з медичної карти хворого від 20.03.2024 року, ОСОБА_3 соматично здорова.

Згідно відомостей інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації МВС ВР-002375645 ОСОБА_16 на території України станом на 14.03.2024 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.

Згідно довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» від 22.03.2024 року, ОСОБА_3 на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-нарколога не зверталась.

Із психологічної характеристики, наданої Вінницьким міським центром соціальних служб на замовлення ОСОБА_3 , вбачається, що психофізичний розвиток дитини ОСОБА_4 відповідає віковим нормам, дитина йде на контакт, відкрита до взаємодії та співпраці з дорослим. Дівчинка неодноразово повідомляла, що надає перевагу проживанню з мамою. Їй подобається ставлення мами до неї, їхнє спілкування та те, як вони проводять спільно час. Потребує таких відносин, які могли б принести задоволення і гарантували б увагу, захищеність та особисту безпеку.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 неодноразово притягувався до відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП 18.06.2019 року, за ст. 173 КУпАП 09.02.2022 року, за ст.ст. 173 ч. 1, 173-2 ч. 1 КУпАП 27.02.2024 року .

24.02.2024 року відносно ОСОБА_2 був винесений тимчасовий заборонний припис - заборона в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_3 .

Згідно повідомлення відділу поліції № 2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області від 11.07.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на обліку кривдників в системі «Облік кривдника» ІКС «Інформаційний портал НПУ» з 24.02.2024 року за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_3 . З метою зміни його поведінки з ОСОБА_2 працівниками ВП № 2 проводяться профілактичні роботи.

Станом на 10.10.2024 року в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться справа № 128/3808/24 про притягнення ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, яка на день надання відповіді не розглянута.

Відповідач ОСОБА_2 також є батьком доньки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання якої сплачує аліменти в розмірі частки від всіх видів заробітку (доходу) на підставі виконавчого листа, виданого за рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області № 702/1209/16-ц від 20.12.2016 року. Виконавче провадження на даний час перебуває на примусовому виконанні. Станом на 31.12.2024 року заборгованість по аліментам становить 17 845,58 грн.

Мати відповідача - ОСОБА_10 , 1968 р.н., з 02.06.2009 р. є інвалідом ІІІ групи, потребує матеріальної допомоги сина.

Отже, між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу визначення місця проживання дитини, визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків регламентовано ст. 155 Сімейного кодексу України: здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNTv.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 Сімейного кодексу України передбачено: якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На виконання ухвали суду виконавчим комітетом Вінницької міської ради надано висновок № 01/00/011/166243 від 08.10.2024 року про недоцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю та про доцільність визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Згідно даного висновку батьки дитини проживають окремо, шлюб між ними розірваний. Дитина ОСОБА_4 з серпня 2024 року проживає з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Батько - ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки між батьками дитини існує непорозуміння з ким має проживати донька, мати просила визначити місце проживання дитини з нею та визначити батьку порядок його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Батько повідомив, що не заперечує проти того, щоб донька ОСОБА_5 проживала з матір`ю, хоче, щоб комісія визначила певні години та дні для його спілкування з дитиною. Дитина ОСОБА_5 на засіданні комісії пояснила, що хоче проживати з матір`ю, з батьком спілкується по телефону.

Комісією встановлено, що за місцем проживання матір`ю дитини створені належні умови для проживання, навчання та виховання дитини. Зі слів ОСОБА_5 вона хоче проживати з матір`ю.

За адресою проживання батька створені належні умови для проживання. Зі слів батька ОСОБА_5 з серпня 2024 року проживає з матір`ю.

Ознаки та чинники, що спричиняють складні життєві обставини, в сім`ї батька та матері відсутні.

На думку комісії, спір між батьком та матір`ю щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 відсутній, тому комісія вважає за недоцільне визначати місце проживання дитини з матір`ю та за доцільне визначити такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною: щопонеділка та щосереди щомісяця з 14.30 год. до 18.00 год., щосуботи місяця з 11.00 год. до 15.00 год. Зобов`язати батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини.

В судовому засіданні позивач наполягала на вирішенні позовних вимог щодо визначення місця проживання доньки з нею і відповідач не заперечував проти вирішення позову в цій частині.

Враховуючи наведені обставини, докази, надані сторонами, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи вік дитини, її фактичне проживання та прихильність до матері, особу відповідача, його позицію з приводу позовних вимог ОСОБА_3 , суд вважає необхідним задоволити позов в цій частині і, з метою найкращого забезпечення інтересів малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначити її місце проживання з матір`ю - ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.2, ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України).

Згідно ст. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 159 Сімейного кодексу України визначено: якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Враховуючи вік дитини, її прихильність до кожного із батьків, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає необхідним визначити наступний спосіб участі батька - ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням побажань дитини та із зобов`язанням батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгодженням дій з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини:

-щопонеділка та щосереди щомісяця з 14.30 год.до 18.00 год.

-щосуботи щомісяця з 11.00 год.до 15.00 год.

Твердження позивача і представника позивача про те, що ОСОБА_2 є особою, яка вживає наркотичні засоби, внаслідок чого не контролює свою поведінку і може завдати шкоди дитині, тому зустрічі повинні відбуватись лише в присутності матері, є безпідставним, оскільки жодного доказу вживання або перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння суду не надано. Складені відносно ОСОБА_2 протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, також не є належними і допустимими доказами, оскільки станом на день розгляду даної справи постанови у справах не прийняті судами і вина ОСОБА_2 не встановлена.

При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини.

Саттею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини справи, вимоги ст. 182 СК України. Суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, можливості відповідача і потреби його малолітньої доньки ОСОБА_5 , наявність на утриманні у ОСОБА_2 ще однієї неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на яку він також за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі частки від доходу, тому суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30.04.2024 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1 211, 20 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в загальній сумі 2 422, 40 грн. (за дві вимоги немайнового характеру).

Позовна вимога ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_2 передати малолітню ОСОБА_4 матері задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні сторони визнали, що з серпня 2024 року дитина постійно проживає із ОСОБА_3 .

Керуючись Європейською конвенцією про здійснення прав дітей (Страсбург, 08.09.1995 року), Декларацією прав дитини (20.11.1959 р.), Законом України «Про охорону дитинства», ст. 29, 153, 157, 159, 161, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265ЦПК України,суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Визначити місце проживання дитини - малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначити спосіб участі батька - ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням побажання дитини та із зобов`язанням батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгодженням дій з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини:

-щопонеділка та щосереди щомісяця з 14.30 год. до 18.00 год.

-щосуботи щомісяця з 11.00 год.до 15.00 год.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

третя особа без самостійних вимог - служба у справах дітей Вінницької міської ради, м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Повне судове рішення складене 15 січня 2025 року.

Суддя: