Справа № 509/5450/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

за участю секретаря судового засідання Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Овідіополь подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Роман Володимирович з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича перебуває виконавче провадження № 75665300 з примусового виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 на користь ПАТ КБ "Надра"() заборгованість за договором "Автопакет" № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16.08.2007 року в розмірі 41 580,30 долларів США, що еквівалентно 332 228,48 гривень, яка складається в цілому з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22170,97 доларів США, що еквівалентно 101758,80 гривень, пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4278,34 долларів США, що еквівалентно 34196,77 гривень, штрафу в сумі 2400.00 доларів США, що еквівалентно 19171,20 гривень.

Правонаступником ПАТ КБ "Надра" є ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», .

31.07.2024 року на адресу Боржника, зазначену у виконавчому документі, Приватним виконавцем було направлено рекомендованим поштовим відправленням постанови про відкриття виконавчого провадження та інша кореспонденція виконавчого провадження, що підтверджується фіскальним чеком та списком згрупованих відправлень.

За змістом частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, Боржник повідомлений про початок примусового виконання рішень належним чином.

06.08.2024 року Боржником отримано поштове відправлення №343 з постановами про відкриття виконавчого провадження та інша кореспонденція виконавчого провадження, що підтверджується роздруківкою перевірки статусу відтеження поштового відправлення.

Разом з тим, в порушення вимог частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» на виклик у встановлений день Боржник до Приватного виконавця не з`явився, рішення суду самостійно не виконав, декларацію про доходи та майно боржника Приватному виконавцю не подав ні в установлений законом строк, ні по цей час; місце знаходження свого майна, не повідомив, пояснення за фактами невиконання рішення Боржник не надав.

Стягнення за виконавчими документами не проводилось. Залишок заборгованості за виконавчими документами відповідно до відомостей АСВП складає 27200,93 доларів США (USD).

09.10.2014 року рішенням Ширяївського районного суду Одеської області у цивільній справі №518/937/14-ц шлюб боржника ОСОБА_3 було розірвано. Відомості про розірвання шлюбу було внесено 23.10.2014 року до Державного реєстру актів цивільного стану населення, що підтверджується витягом №5 від 16.09.2024 року.

07.11.2014 року на актовим записом № 111 від 07.11.2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, здійснено реєстрацію шлюбу між Боржником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 . Прізвище Боржника після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 », що підтверджується витягом №8 від 30.07.2024 року.

Шлюб не є розірваним по цей час.

20.12.2021 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений Чужовською Н.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №2965 (далі «Договір»).

Відповідно пункту 1 Договору ОСОБА_10 і ОСОБА_11 продали та передали у власність, а ОСОБА_5 купив та прийняв в приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , яка в цілому складається із трьох житлових кімнат, житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 63,1 кв.м.

Того ж дня, 20.12.2021 року, підставі Договору за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на зазначену квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

За змістом пункту 12 Договору на придбання, у спільну сумісну власністю подружжя зазначеної в цьому договорі квартири, надана згода дружини Покупця ОСОБА_12 , справжність підпису якої засвідчено нотаріально на окремій заяві приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20 грудня 2021 року за реєстровим № 2964. З огляду на вказане правомірно стверджувати, що у подружжя ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відсутній спір про право щодо правового режиму майна квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Боржник не повідомляв Приватному виконавцю про наявність спору про право, спору про право Приватним виконавцем самостійно не виявлено (згідно відомостей ЄДРСР).

З огляду на вказане у приватного виконавця виникла необхідність звернення з вказаним поданням.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, заявою просив суд здійснювати розгляд заяви без його участі.

За відсутності відомостей про наявність спору щодо визначення частки боржника у спільному майні, вказане подання підлягає розгляду в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи та подання суд приходить до висновку, що Приватним виконавецем здійснено усіх передбачених Законом заходів для належного виконання судового рішення, у Боржника відсутні грошові кошти та рухомого майна, завдяки яким можна задовольнити вимоги стягувача. Суд констатує наявність нерухомого майна, що належить Боржнику та її чоловікові на праві спільної сумісної власності, належних доказів, які підтверджують факт, що нерухоме майно за Боржником не зареєстроване, однак зареєстроване за іншою особою та наявність належних доказів, які підтверджують факт, що боржник є «фактичним» власником майна. Отже, подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено наступне.

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра" (далі ПАТ КБ "Надра") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Надра", третя особа ОСОБА_1 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 квітня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "Надра" та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Надра", третя особа ОСОБА_1 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію залишено без розгляду.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором у розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн. яка складається в цілому з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 170,97 доларів США, що еквівалентно 177 101,71 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12 730,99 доларів США, що еквівалентно 101 758,80 грн. пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4 278,34 доларів США, що еквівалентно 34 196,77 грн. штрафу в сумі 2 400,00 доларів США, що еквівалентно 19 171,20 грн. а також судові витрати по справі в розмірі 3 441,00 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2013 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором скасовано.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за договором "Автопакет" N ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн. яка складається в цілому з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 170,97 доларів США, що еквівалентно 177 101,71 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12 730,99 доларів США, що еквівалентно 101 758,80 грн. пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4 278,34 доларів США, що еквівалентно 34 196,77 грн. штрафу в сумі 2 400,00 доларів США, що еквівалентно 19 171,20 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" сплачений судовий збір у сумі 3 441,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, шляхом подання 18 травня 2016 року апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року апеляційне провадження у справі за позовом ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року закрито у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від апеляційної скарги.

13 листопада 2017 року ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року, якою зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків скарги, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року з підстав, передбачених пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року та витребувано з Овідіопольського районного суду Одеської області цивільну справу N 509/5450/13.

14.05.2020 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду було залучено правонаступника ПАТ «КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс», до участі у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_15 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ОСОБА_15 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

14.05.2020 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року залишено без змін.

16.07.2020 року на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області було видано виконавчі листи у справі № 509/5450/13-ц, строк пред`явлення до виконання яких сплинув 28 листопада 2019 року.

23.11.2020 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області поновлено поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, м.Одеса, вул.Пушкінська, 36, оф. 308, ) строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №509/5450/13-ц, виданого 16.07.2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області, щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16.08.2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, м.Одеса, вул.Пушкінська, 36, оф. 308, ) строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №509/5450/13-ц, виданого 16.07.2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області, щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно на користь ПАТ «КБ « Надра» сплачений судовий збір у сумі 3 441,00 грн.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича перебуває виконавче провадження № 75665300 з примусового виконання виконавчого листа № 509/5450/13-цвиданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 на користь ПАТ КБ "Надра"() заборгованість за договором "Автопакет" № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16.08.2007 року в розмірі 41 580,30 долларів США, що еквівалентно 332 228,48 гривень, яка складається в цілому з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22170,97 доларів США, що еквівалентно 101758,80 гривень, пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4278,34 долларів США, що еквівалентно 34196,77 гривень, штрафу в сумі 2400.00 доларів США, що еквівалентно 19171,20 гривень. Правонаступником ПАТ КБ "Надра" є ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», .

В день відкриття виконавчого провадження, 30.07.2024 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Романом Володимировичем для забезпечення реального виконання рішення:винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (в порядку ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження»);винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника (в порядку ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»);винесено постанову про зміну реєстраційних даних боржника (в порядку ст.. 8, 18 ЗУ «Про виконавче провадження»);винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника (в порядку ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження»);винесено дві постанови про арешт коштів боржника (в порядку ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження»), зокрема у банках, не долучених до електронного обміну в АСВП;здійснено виклик боржника (на підставі ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження»), яким, серед іншого, зобов`язано Боржника пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання; достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів; копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон; довідку про склад сім`ї; документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності; направлено вимогу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю (на підставі ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»).

31.07.2024 року на адресу Боржника, зазначену у виконавчому документі, Приватним виконавцем було направлено рекомендованим поштовим відправленням №343 постанови про відкриття виконавчого провадження вих.№10050, 10052, 10059 та інша кореспонденція виконавчого провадження, що підтверджується фіскальним чеком ФН ПРРО та списком згрупованих відправлень АТ «УКРПОШТА» список Ф. 103А «01.08.2024» (дата штемпелю відділення оператора поштового зв`язку 31.07.2024).

За змістом частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, Боржник повідомлений про початок примусового виконання рішень належним чином.

06.08.2024 рокуБоржником отримано поштове відправлення №343 з постановами про відкриття виконавчого провадження та інша кореспонденція виконавчого провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення Ф.119 № 830.

В порушення вимог частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» на виклик у встановлений день 04.09.2024 Боржник до Приватного виконавця не з`явився, рішення суду самостійно не виконав, декларацію про доходи та майно боржника Приватному виконавцю не подав ні в установлений законом строк, ні по цей час; місце знаходження свого майна, не повідомив, пояснення за фактами невиконання рішення Боржник не надав. Копії матеріалів виконавчого провадження відомостей на спростування зазначеного не містять.

Стягнення за виконавчими документами не проводилось. Залишок заборгованості за виконавчими документами відповідно до відомостей АСВП складає 27200,93 доларів США (USD).

30.07.2024 року Приватним виконавцем здійснено запит щодо наявності будь-якого майна, зареєстрованого за Боржником, який направлено до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Також приватним виконавцем здійснювались запити запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зареєстрованого за боржником нерухомого майна, до Державної податкової служби України про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, до Державної податкової служби про джерела та/або суми доходів, та розміри утриманого податку з доходів, до Міністерства внутрішніх справ щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, до Пенсійного фонду України про осіб-боржників.

Станом на момент звернення з цим поданням, Приватним виконавцем не виявлено рахунки, на яких би перебували кошти Боржника, на які можна було б звернути стягнення, що вбачається з відповідей банківських установ про розгляд постанов приватного виконавця та відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження.

З відповіді на запит до Пенсійного фонду України вбачається, що особу Боржника знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.

З відповіді на запит до Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів вбачається, що інформації про доходи в Державному реєстрі відсутні.

З відповіді на запит до Державної податкової служби України про наявні рахунки боржника вбачається, що Боржник на обліку в органах ДФС не перебуває.

З відповіді Міністерства внутрішніх справ України вбачається, що за Боржником не зареєстровано транспортні засоби.

Іншого нерухомого майна, зареєстрованого за Боржником, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним виконавцем не виявлено, що вбачається з інформаційних довідок.

З відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради вих.№4520/03.01-15 від 20.11.2024 року вбачається, що інформації про зареєстроване право власності за Боржником відсутня (станом на 31.12.2012 року).

З відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вих.№11-15-0.82-5647/2-24 від 19.09.2024 року вбачається, що земельних ділянок за Боржником не зареєстровано.

Відтак, перевіркою майнового стану Боржника встановлено відсутність майна Боржника, на яке можливо звернути стягнення.

09.10.2014 року рішенням Ширяївського районного суду Одеської області у цивільній справі №518/937/14-ц шлюб боржника ОСОБА_3 було розірвано. Відомості про розірвання шлюбу було внесено 23.10.2014 року до Державного реєстру актів цивільного стану населення, що підтверджується витягом №5 від 16.09.2024 року.

07.11.2014 року за актовим записом № 111 від 07.11.2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, здійснено реєстрацію шлюбу між Боржником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 . Прізвище Боржника після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 », що підтверджується витягом №8 від 30.07.2024 року.

Шлюб не є розірваним по цей час.

За змістом частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до частини другої статті 60 Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За змістом частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчепровадження як завершальна стадія судового провадженняі примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) -сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб,що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межахповноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншимизаконами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, атакож рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження`примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби(державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватнихвиконавців, правовий статуста організація діяльності яких встановлюються Законом України«Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішеньі рішень інших органів».

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права),корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної,творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника,у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від іншихосіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохідборжника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначениху рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належитьйому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язкукористуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 цьогоЗакону).

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України«Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цимЗаконом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно,своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосібта в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надаватисторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учасникувиконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчогопровадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасниківвиконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку просамовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонамта іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавчепровадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішенняна підставі виконавчого документа, зазначеногоу статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження`встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті,вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» уразі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволеннявимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику іншемайно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на коштиборжника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхіднореалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржникаостаточно визначається виконавцем.

Згідно абзацу третього частини другої статті 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

За змістом статті 204 Цивільного кодексу України, яким встановлено презумпцію правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом частини другої статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно пункту 3 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини п`ятої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

За змістом частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

За змістом абзацу третього частини четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно з вимогами частини десятої - одинадцятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Системне тлумачення статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», статті 440 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що виконавець має право звернутися до суду з поданням у випадку, якщо наявне нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване за боржником. При цьому під нерухомим майном слід розуміти земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Останні можуть виступати об`єктами права.

Таким чином, до звернення з відповідним поданням до суду виконавець повинен здійснити всі інші передбачені Законом заходи для належного виконання судового рішення та довести цей факт у суді, а також встановити наявність нерухомого майна у боржника, яке є фактично його власністю, однак право власності зареєстровано за іншою особою. Окрім того, одночасно суд має дослідити факт наявності у боржника грошових коштів або рухомого майна, завдяки яким можна задовольнити вимоги стягувача.

Виконавець має довести в суді, що спірне нерухоме майно дійсно не зареєстроване за боржником, але при цьому має статус нерухомого майна, тобто може виступати об`єктами цивільного обороту. Підтвердженням цього може бути інформація БТІ, Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна тощо.

Також виконавець має надати докази того, що боржник фактично є володільцем майна. Підтвердженням може бути свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду тощо.

Вказане відповідає правовій позиції, встановленій Постановою КЦС ВС від 26.01.2022 у справі № 2-119/12 (№ в ЄДРСР 102941248).

Головними умовами для задоволення подання виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, є такі:

-здійснення усіх передбачених Законом заходів для належного виконання судового рішення;

-відсутність у боржника грошових коштів або рухомого майна, завдяки яким можна задовольнити вимоги стягувача;

-наявність нерухомого майна та належних доказів, які підтверджують факт, що нерухоме майно за боржником не зареєстроване, однак зареєстроване за іншою особою;

-наявність належних доказів, які підтверджують факт, що боржник є «фактичним» власником майна;

-у випадках, передбачених законодавством, майно введено в експлуатацію.

Вказане відповідає правовій позиції, встановленій Постановою КЦС ВС від 26.01.2022 у справі № 2-119/12 (№ в ЄДРСР 102941248).

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майніпередбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення часткимайна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішуєтьсясудом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строкрозглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованихосіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання провизначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншимиособами.

Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень уцивільних справах, спрямований на розв`язання суто процесуальних суперечок таздійснення судового контролю за ключовими аспектами виконавчого провадження,при цьому спір, що існував між боржником та стягувачем, вже вирішений судовимрішенням, що виконується.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що державний (приватний)виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусовоговиконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що за наявності спору про правоцивільне держава повинна забезпечити учасникам судового провадження дієву,реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів. На досягнення цієї метиспрямовані правила процесуального закону, що регламентують позовне провадження.

Розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443 ЦПКУкраїни не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливістьнадання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції, занаявності спору про право.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11 (провадження № 14-31цс21) дійшла висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема про те, що стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. При цьому Велика Палата Верховного Суду вказала, що виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом у порядку позовного провадження.

Отже, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, то звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України (постанова Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 2-9881/02, провадження № 61-8539св21).

У справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає. Стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору.

Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає.

Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 367/5663/21(провадження № 61-4852св23).

Отже, правомірним є висновок про те, що за відсутності відомостей про наявність спору про право, питання, з яким звертається Приватний виконавець, має бути розглянутий у порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Хоч частки у майні, яке належить Боржнику та другому з подружжя, не визначені, однак виходячи з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя та з огляду на те, що рішення суду залишається не виконаним, і протягом тривалого часу з моменту набрання ним законної сили боржник не виконує його, та наявного у нього майна недостатньо для погашення боргу в повному обсязі, слід обґрунтованого висновку про визначення належної боржнику частки у спільному майні подружжя, яким він володіє спільно з другим з подружжя.

При цьому задоволення подання приватного виконавця в цій частині не порушує прав іншого співвласника домоволодіння та земельної ділянки.

Вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 30.10.2023 року у цивільній справі №755/4511/19 (провадження № 61-4013св23) (режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/114513371).

За змістом частини десятої статті 440 Цивільного процесуального кодексу України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до частини одинадцятої статті 440 Цивільного процесуального кодексу України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 446 Цивільного процесуального кодексу України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Стаття 3 Закону України «Про судовий збір» не визначає подання приватного виконавця об`єктом справляння судового збору, а стаття 4 Закону України «Про судовий збір» не встановлює розмір ставки судового збору для звернення до суду приватним виконавцем з поданням.

За змістом абзацу другого статті 183 Цивільного процесуального кодексу України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

ЦПК України чи Закон України «Про виконавче провадження» не міститьзаборони щодо такого об`єднання, а розгляд судом першої інстанції вказаних поданьприватного виконавця (порядок їх розгляду у суді) не призводить до звуження прав заінтересованих осіб щодо доступу до правосуддя.

Вказаний висновок зазначено у постанові Верховного Суду постанові від 30.10.2023 року у цивільній справі №755/4511/19 (провадження № 61-4013св23) (режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/114513371).

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.260-261 354-355, 440, 443, Розділом ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, - задовольнити.

Визначити, що частка майна боржника ОСОБА_12 у нерухомому майні: квартира, реєст раційний номер об`єкта нерухомого майна 100, загальною площею 63,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , яким вона спільно володіє з ОСОБА_5 , складає частки.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_12 право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме частки квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, загальною площею 63,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано у ДРРП за ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скаргана ухвалу суду подається протягом п`ятнадцятиднів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя: Кочко К.В.