Справа № 482/1075/24
Номер провадження 2/482/407/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2025 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Сергієнка С.А., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини за заповітом.

У позовній заяві посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається, в числі іншого майна, з шести земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Підлісненської сільської ради, Новоодеського району, Миколаївської області.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, за змістом якого все належне йому майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право, заповідав доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначений заповіт 20.09.2021 року посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. за реєстровими №№ 344, 345.

Згідно матеріалів спадкової справи № 202/2023 заведеної приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. після смерті ОСОБА_4 , з заявою від04.09.2023 року про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_1 .

У подальшому, ОСОБА_1 нотаріусу було надано наступні заяви:

18.09.2023 року о 12:30 - заява про відкликання своєї заяви про прийняття спадщини;

18.09.2023 року о 12:35 - заява про відмову від прийняття спадкового майна за заповітом;

18.09.2023 року о 12:40 - заява про прийняття спадщини.

У лютому позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкового майна, на що листом від 27.02.2024 за №100/02-14 отримала роз`яснення про те, що після смерті ОСОБА_4 подали заяви про прийняття спадщини ще два спадкоємця за законом, таким чином видати право на спадщину за заповітом на все майно неможливо, у зв`язку із відмовою від прийняття спадщини за заповітом.

Як потім стало відомо позивачу, також спадкоємцями за законом є син померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (за правом представлення).

Позивач вважає, що має право отримати спадщину після смерті ОСОБА_4 за заповітом виходячи із наступного.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Представник позивача вказувала, що у заяві про прийняття спадщини поданої нотаріусу 18.09.2023 о 12:40 позивач зазначив наступне: "Повідомляю, що спадщину я приймаю". При цьому в дані заяві ОСОБА_1 не зазначено як саме вона приймає спадщину, або за заповітом, або за законом.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Враховуючи волю заповідача таке тлумачення статті 1275 ЦК України дозволяє усунути конкуренцію між спадкуванням за заповітом та законом, оскільки ніхто не може бути одночасно спадкоємцем за законом та заповітом відносно спадкової маси охопленої заповітом.

У даній справі позивач написала нотаріусу останню заяву про прийняття спадщини, не конкретизуючи як саме вона її приймає, за заповітом або за законом, отже враховуючи вимоги ч.2 от. 1268 ЦК України ОСОБА_1 безумовно та беззастережно прийняла спадщину, що відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4 .

Здійснення права на спадкування та оформлення права на спадщину регулюються окремими розділами ЦК України (глави 87, 89).

Таким чином, позивач як спадкоємець який належним чином прийняв спадщину (глава 87), на стадії оформлення права на спадщину (глава 89), за наявності декілька підстав для спадкування (заповіт або закон), має право на власний розсуд приймати рішення про підставу отримання свідоцтва про право на спадщину, тобто може здійснювати дії з певною свободою розсуду, може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за відповідних обставин.

Посилаючись на вищевказане просила суд, встановити факт прийняття ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву у якій вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю та просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає повністю та просила суд розглядати справу без її участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як видно із поданих позивачем доказів та матеріалів спадкової справи №202/2023 розпочатої після смерті ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 , про що 01.05.2023 Новоодеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому на час смерті майно та права.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт посвідчений 20.09.2021 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. за реєстровими №№ 344, 345, за змістом якого все належне йому майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право, заповідав доньці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно матеріалів спадкової справи № 202/2023 заведеної приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. після смерті ОСОБА_4 , з заявою від04.09.2023 року про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_1 .

У подальшому, ОСОБА_1 нотаріусу було надано наступні заяви:

18.09.2023 року о 12:30 - заяву про відкликання своєї заяви про прийняття спадщини, наступного змісту « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій батько ОСОБА_4 , який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 та залишив заповіт, посвідчений на моє ім`я приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М, 12.08.2021 року за Р. № 344,345.

Мною 04 вересня 2023 року було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті вищевказаного спадкодавця.

Цією заявою, згідно ч.6 ст. 1273 Цивільного кодексу України, я відкликаю свою заяву про прийняття спадщини.»

Таким чином позивач подала заяву спрямовану на відкликання своєї заяви поданої 04.09.2023 року про прийняття спадщини за заповітом.

18.09.2023 року о 12:35 - заяву про відмову від прийняття спадкового майна за заповітом, наступного змісту « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій батько ОСОБА_4 , який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 та залишив заповіт, посвідчений на моє ім`я приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. 12.08.2021 року за Р. № 344,345.

Я, ОСОБА_1 , відмовляюся від прийняття належного мені спадкового майна за заповітом, яке залишилося після смерті мого батька.

Мені нотаріусом роз`яснено про те, що моя відмова є безумовною та беззастережною і має місце щодо всього спадкового майна, а не його частини.

Зміст ст. 1270, 1273,1274 Цивільного кодексу України про право на відкликання цієї заяви нотаріусом роз`яснено»

Таким чином позивач відмовилася від прийняття належного їй спадкового майна за заповітом, яке залишилося після смерті її батька.

Того ж дня 18.09.2023 року о 12:40 позивач подала заяву про прийняття спадщини, наступного змісту:

« ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій батько ОСОБА_4 , який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

На день його смерті залишилося спадкове майно.

Повідомляю, що спадщину я приймаю.

Мені нотаріусом роз`яснено, що відповідно до ст. 1223 ЦК України у спадкоємців за законом виникають спадкові права у разі відсутності заповіту.

Зміст ст. 1269, ст. 1270 Цивільного кодексу України щодо можливості відкликати заяву про прийняття спадщини протягом строку встановленого для прийняття спадщини, зміст ст. 47 Цивільного кодексу України про правові наслідки оголошення фізичної особи померлою, зміст ст. 1281 Цивільного кодексу України про пред`явлення кредиторам спадкодавця вимог до спадкоємців, ст. 1282 Цивільного кодексу України про обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора, ст.ст. 145, 1481 Земельного кодексу України щодо переходу права власності на земельні ділянки, що перебувають у користуванні, мені нотаріусом роз`яснено.

Зміст п. 2 ст. 179 Податкового кодексу України, відповідно до якого обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку, мені нотаріусом роз`яснено.

Необхідності вжиття нотаріусом заходів щодо охорони спадкового майна немає.

Спадкове майно є особистою приватною власністю спадкодавця, придбане ним на власні кошти.

Наразі склад спадкового майна мені не відомий.

Документи, що стосуються оформлення моїх спадкових справ за законом, а також додаткові відомості, що у вирішені питань спадкування мною будуть подані пізніше.»

Таким чином, останньою заявою поданою 18.09.2023 року о 12:40 позивач прийняла спадщину саме за законом, про що зазначено у цій заяві, зокрема у заяві вказано, що нотаріусом їй роз`яснено, що відповідно до ст. 1223 ЦК України у спадкоємців за законом виникають спадкові права у разі відсутності заповіту, а також позивач вказала що «Документи, що стосуються оформлення моїх спадкових прав за законом, а також додаткові відомості, що у вирішені питань спадкування мною будуть подані пізніше».

Зазначені вказівки в заяві на думку суду свідчать про те, що у заяві поданій 18.09.2023 року о 12:40 воля заявника була спрямована на те, щоб прийняти спадщину за законом після відмови від прийняття спадщини за заповітом.

Про це свідчить також час і логіка подання вищевказаних заяв, оскільки після останньої заяви позивача поданої 18.09.2023 року о 12:40, нотаріусу того ж дня о 12 год. 45 хв. подав заяву про прийняття спадщини за законом брат позивача ОСОБА_2 , що на думку суду вказує на те, що заяви подані позивачем 18.09.2023 року були спрямовані на те, щоб надати можливість сину спадкодавця і брату позивача також прийняти частину спадщини.

Однак 28.09.2023 року о 13год. 25 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом за правом представлення звернулася ОСОБА_3 що і стало причиною виникнення спору.

Коли 27.02.2024 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про надання роз`яснення про можливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно яке належало спадкодавцю то їй 27.02.2024 року було надано роз`яснення згідно якого у зв`язку із відмовою нею від прийняття спадщини за заповітом та поданням нею заяви про прийняття спадщини за законом, а також поданням таких заяв ще двома спадкоємцями за законом вона має право отримати свідоцтво про право на спадщину лише на 1/3 часту спадкового майна.

Дослідивши матеріали спадкової справи, суд повністю погоджується із висновками які було викладено у роз`ясненні наданому позивачу приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Філіпенком Д.В. 27.02.2024 року.

Вищевказане узгоджується із:

положеннями ст. 1273 ЦК України згідно до якої спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. А відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною;

положеннями ст. 1223 ЦК України, згідно до якої у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (тобто спадкоємці за законом згідно встановленої законом черговості);

та положеннями ч.5 ст. 1275 ЦК України згідно до якої відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

Позивач мала право відкликати свою заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.6 ст. 1273 ЦК України), однак не вчинила цієї дії.

Підстав для визнання судом недійсною відмови від прийняття спадщини за заповітом встановлених статтями 225, 229-231 і 233 ЦК України позивачем наведено не було і така позовна вимога заявлена не була.

З огляду на вищевказане суд приходить до висновку, що 18.09.2023 року позивач свідомо відмовилася від прийняття спадщини за заповітом, подавши послідовно дві заяви спрямовані на це, з тим щоб прийняти її за законом за відповідною заявою із вказівками на те, що приймає спадщину саме за законом, яку було подано безпосередньо після подання двох попередніх , доказів які б це спростовували суду не надано.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини за заповітом задоволенню не підлягає.

У разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача (ст. 141 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1223, 1273, 1275 ЦК України, ст.ст. 263 265, 318 - 319 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини за заповітом відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий суддя: Сергієнко С.А.