Єдиний унікальний номер № 333/7649/24
Номер провадження №4-с/333/3/25
У Х В А Л А
14 січня 2025 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова Заіра Арсенівна, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на дії (постанову) приватного виконавця,-
В С Т А Н О В И В :
03 вересня 2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 на дії (постанову) приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа (дубліката) № 333/5936/14-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 28.10.2020 р, яка була отримана представником ОСОБА_1 адвокатом Литвинцем Ю.В. 22.08.2024 р., особисто нею не отримувалась. Вважає відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа протиправним, невиправданим, протиправним втручанням у її право на мирне володіння майно, оскільки у виконавчому документі вказано строк його пред`явлення до виконання до 15.12.2015 року, дата набрання законної сили 15.12.2014 року. Доказів переривання строку пред`явлення виконавчого документа у межах строку, визначеного законом на момент набрання чинності виконавчим листом, а також у межах строку, вказаному у самому виконавчому документі стягувач приватному виконавцю не надав, у матеріалах виконавчого провадження відсутні. Наявність запису на звороті виконавчого листа п.2 ст. 37… з проставленням штампу та печатки відділу ДВС не є належним доказом переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та його повернення стягувачеві, оскільки відсутній запис про його повернення. Зважаючи на це, строк пред`явлення виконавчого документа сплив 15.12.2015, тому відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого документа у липні 2024 року було протиправним, так як виконавець повинна була повернути його стягувачеві без прийняття до виконання, просить визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця та повернути виконавчий документ стягувачу.
Ухвалою суду від 03.09.2024 року було відкрито провадження по скарзі.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не надала.
Представник стягувача у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд скарги за відсутністю представника АТ КБ «ПриватБанк», підтримав відзив поданий приватним виконавцем Шавлуковою З.А., вважав скаргу безпідставною та необґрунтованою.
Дослідивши матеріали скарги та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо винесення приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. постанови про відкриття виконавчого провадження.
Даного висновку суд дійшов виходячи з наступного:
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Однією з підстав повернення виконавчого документа стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання є пропущення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
На дублікаті виконавчого листа № 333/5369/14-ц є відмітка головного державного виконавця Комунарського районного відділу ДВС у м. Запоріжжі про те, що 03.12.2021 року відповідно до п.2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) виконавчий документ був повернутий стягувачу. Вказане свідчить про те, що виконавчий документ перебував на виконанні до 03.12.2021 року.
Відповідно до ч. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Таким чином, судом встановлено, що строк пред`явлення виконавчого документа № 333/5936/14-ц переривався у зв`язку з поверненням його стягувачу та спливав 03.12.2024 року.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
ОСОБА_1 на підтвердження своїх тверджень про визнання неправомірними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не надано будь-яких допустимих доказів.
З огляду на наведене суд вважає безпідставними та недоведеними вимоги заявника щодо постанови про відкриття виконавчого провадження № 75496006 від 10.07.2024 року, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. про примусове виконання виконавчого листа дублікату № 333/5936/14-ц виданого 28.10.2020 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя.
Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № 75496006 від 10.07.2024 року та дії приватного виконавця Шавлукової З.А. були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця. Жодного порушення права заявником не доведено та судом не встановлено.
Згідно зі ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що приватний виконавець, відкриваючи виконавче провадження постановою від 10.07.2024 р. діяв відповідно до закону і в межах повноважень, відтак скарга ОСОБА_1 щодо неправомірних дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. є необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 260-261, 448-449 ЦПК України, суд-
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни щодо відкриття виконавчого провадження № 75496006 від 10.07.2024 року, боржником у якому є ОСОБА_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.Р. Піх