РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лутая А.М.,

за участю: секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2024 позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що 12.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 уклали договір про надання фінансових послуг №350.

Відповідно до умов договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Граничний строк кредитування 1 рік. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3300,00 грн.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяв про надання (отримання) кредиту на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №350 від 12.03.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №350 від 12.03.2021. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Вказує, що станом на 30.11.2021 (дата, що передувала відступленню права вимоги від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт капітал» загальна заборгованість за договором №350 від 12.03.2021 становила 62 391,45 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3300,00 грн; заборгованість за процентами 59091,45 грн.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27 060,00грн, в тому числі: 3300,00 грн сума заборгованості за кредитом; 23 760,00 сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом.

Право вимоги за нарахованими процентами за користування кредитом в розмірі 35331,45 грн не перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», що і відображено в розрахунку заборгованості за договором, наданого товариством при укладенні договору факторингу №1-12 від 01.12.2021.

Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр», останнє набуло право грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №350 від 12.03.2021 в сумі 52 624,11 грн., яка складається з: 3300,00 грн сума заборгованості за кредитом; 23 760,00 грн сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт капітал»; 25 564,11 грн сума заборгованості за нарахованими відповідно до умов Договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 по 11.03.2022.

Зауважує, що ТОВ «Коллект центр» після набуття права вимоги за договором, нарахування процентів не здійснювало.

Загальний розмір заборгованості за договором №350 від 12.03.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 52 624,11грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 49324,11 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорцінйності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 33 191,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`занням (за тілом кредиту) 3300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відсутплення права вимоги 29 891,00 грн.

Зважаючи на викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №350 від 12.03.2021 у розмірі 33 191,00 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Ухвалою суду від 03.10.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17.10.2024 від представника відповідача адвоката Борсуківської К.О. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позову ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої заперечення обґрунтовує тим, що на підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач надав суду відповідь на запит ТОВ «Служба миттєвого кредитування» щодо підтвердження переказу грошових коштів, ТОВ «Вей фор пей» від 20.04.2023, де зазначено деталі транзакції, номер карти НОМЕР_1 , власник карти: банк МОNОbank, категорія карти: НОМЕР_2 , час запиту 12.03.2021 2:33:15, номер договору згідно інформації від кредитора 5350, сума 3300 грн. Вказана відповідь на запит, на думку представника відповідача, не підтверджує, що вказані кошті були перераховані саме на карту відповідача, оскільки останній заперечує факт отримання будь-яких грошових коштів. Доказом наявності боргу позичальника перед кредитором є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам. Копія Договору про надання фінансових послуг №350 від 12.03.2021 та виконаний ТОВ «Служба миттєвого кредитування» розрахунок заборгованості також не є належними доказами, які б доводили обґрунтованість вимог позивача.

Також зазначила, що відповідач не погоджується і з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами і вважає, що дана вимога є необґрунтованою та незаконною, оскільки за умовами договору №350 від 12.03.2021 сторони погодили строк кредитування 18 днів. Доказів того, що відповідачем було ініційовано продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. У позивача відсутні докази пролонгації кредитного договору №350 від 12.03.2021, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача. Відповідно до розрахунку заборгованості у період з 12.03.2021 по 30.03.2021 відповідач не здійснив оплату нарахованих процентів.

Крім того, представник відповідача звертає увагу на те, що та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Хоч відповідач і заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для їх задоволення, то просить врахувати, що відповідно до умов договору строк кредитування становить 18 днів, а тому нарахування відсотків може проводитись лише за цей період, що відповідно до додатку №3 до кредитного договору становить 1188,00 грн.

Щодо стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн вважає, що позивачем не доведено понесення таких витрат, оскільки, хоч до позовної заяви і додано договір про надання правової допомоги від 07.06.2024, а також заявку про надання юридичної допомоги №126 від 01.07.2024, з якої вбачається надання усної консультації та складання позовної заяви про стягнення боргу, проте доказів, що підтверджують оплату наданих послуг не надано суду.

Враховуючи наведене, відповідач вважає позовна заява ТОВ «Коллект центр» є необгрунтованою, безпідставною, а тому не підлягає задоволенню.

28.10.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив є необгрунтованим, таким, що не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві, та таким, який не підлягає взяттю до уваги.

На обгрунтування своїх доводів вказує, що відповідач ОСОБА_2 12.03.2021 року уклав договір №350 про надання фінансових послуг. Факт укладення договору відповідач не заперечує, проте заперечує факт отримання коштів. Вказаний договір підписано позичальником 12.03.2021 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису, який було надіслано за допомогою СМС повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Зокрема, 12.03.2021 відповідачу на зазначений номер був надісланий одноразовий ідентифікатор F8, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Таким чином, відповідач здійснив всі дії, спрямовані на укладання договору про надання фінансових послуг шляхом підписання договору про надання /отримання/ кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та із зазначенням поміж іншого інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої були перераховані кошти в сумі 3300,00 грн. Крім того, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, відповідачем здійснювались погашення відсотків за договором, а саме 29.03.2021 в сумі 1188,00 грн. Внесення відповідачем коштів на рахунок позивача є визнанням існування зобов`язань за договором №350 від 12.03.2021 року, що у свою чергу, фактично вказує на підтвердження волевиявлення відповідача на укладення договору, отримання коштів та погодження всіх умов договору.

Вказує, що до позову надано три розрахунки заборгованості, з яких вбачається за який період нараховується заборгованість та за якою відсотковою ставкою. Дана інформація детально відображена в розрахунку заборгованості ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал». Підписанням договору сторони погодили умови повернення позики та порядок нарахування процентів в тому числі. У розрахунку заборгованості чітко зазначається з чого складається заявлена сума, за який період та відповідно до яких умов вона була нарахована. Станом на сьогодні відповідачем заборгованість не погашена, проценти не сплачуються.

Відповідно до додатку №1 до кредитного договору грошові кошти надаються строком на 365 днів з правом повернення достроково. Згідно розрахунку заборгованості нарахування відсотків здійснювалось за період з 12.03.2021 по 11.03.2022, тобто в межах строку кредитування, зазначеному в кредитному договорі та в заяві-анкеті на отримання кредиту.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості нарахування відсотків здійснювалось за період з 12.03.2021 по 11.03.2022 року, тобто в межах строку кредитування, зазначеного в Кредитному договорі та в Заяві-анкеті на отримання кредиту. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 30 день -3,64% на день, з 31 по 46 5,02% на день, в подальшому 7,67% на день. Перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків.

Вказана заборгованість підтверджується доданими до позовної заяви розрахунками заборгованості, та є чинною та такою, що не спростована відповідачем. З огляду на вищевикладене, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу та відступлення права вимоги є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній, за укладеним договором вказані грошові кошти отримав, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконав, хоча таку можливість мав, але без поважних причин цього не зробив, можна дійти до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо витрат на правову допомогу представник позивача зазначив, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями.

Звертає увагу, що позовна заява, на виконання вимог цивільного процесуального законодавства, містить попередню суму судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи у суді в тому числі і 9 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 07.06.2024 був укладений Договір №07-06/2024 про надання правової допомоги. Копія договору та Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» надавалися з позовною заявою. Відповідно до укладеного Договору АО «Лігал Ассістанс» прийняло на себе зобов`язання щодо надання юридичної допомоги ТОВ «Коллект Центр» на підставі окремих звернень, оформлених у формі заявок на надання юридичної допомоги, а ТОВ «Коллект Центр» - оплачувати надані правові послуги, вартість яких узгоджується у окремих заявках на надання юридичної допомоги. Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги №126 від 01.07.2024 року, були узгоджені перелік та вартість послуг щодо надання юридичної (правової) допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 . Відповідно до зазначеної Заявки вартість послуг була погоджена в розмірі 9 000 грн. В зазначений період крім надання юридичної (правової) допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 АО «Лігал Ассістанс» надало також юридичну (правову) допомогу по іншим клієнтам, про що 05.07.2024 року було складено Акт №1. Саме в зв`язку з цим був наданий Витяг з Акту №1 від 05.07.2024 року. Платіжна інструкція № від 12.07.2024 на суму 200 000 грн. 00 копійок, яка була надана ТОВ «Коллект Центр», як підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, було оформлене та сплачене на загальну вартість послуг з урахуванням витрат на правову допомогу по інших клієнтах, а відповідно могла надаватися позивачем в якості підтвердження витрат на правову допомогу по іншим справам. З урахуванням норм чинного законодавства України відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивача.

04.11.2024 від представника відповідача адвоката Борсуківської К.О. до суду надійшли письмові заперечення у відповідь на відзив. Зазначає, що зі змісту відповіді на запит (лист) ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» від 20.04.2023 не вбачається ідентифікаційних даних які б свідчили про те, що вказані кошти були перераховані саме на картку ОСОБА_2 , і що саме ця картка належить відповідачу.

За умовами договору про надання фінансових послуг № 350 від 12.03.2021 строк кредитування був погоджений сторонами та становив 18 днів. Відповідно до договору в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 18 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (п.п. 1.4.2 п.1 Договору).

Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у період з дати укладення договору від 12.03.2021 по 30.03.2021, здійснив єдину оплату суми нарахованих процентів в розмірі 1 188,00 гривень 29.03.2021. Виходячи з викладеного, відповідач вважає, що строк кредитного договору був пролонгований ще на 18 днів, як було визначено у п.п. 1.4.2 п.1 Договору про надання фінансових послуг № 350 від 12.03.2021, і таким чином становить 36 днів. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування відсутні.

Крім цього, звертаємо увагу суду на те, що та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, надані позивачем витяг з додатку №3 до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, реєстр боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 та розрахунок заборгованості відповідача перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування», ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості. Хоча відповідач і заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для їх задоволення то просимо врахувати, що відповідно до умов договору № 350 від 12.03.2021 строк кредитування становить 36 днів, а тому загальний борг позичальника станом на 17.04.2021 згідно Додатку № 3 до кредитного договору становить суму в розмірі 5 809, 36 гривень.

Щодо відсутності доказів понесених витрат на правову допомогу представник відповідача зазначив, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем додано до позовної заяви лише договір про надання правової допомоги №07-06/2024 від 07.06.2024 між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», а також заявку про надання юридичної допомоги № 126 від 01.07.2024, з якої вбачається надання усної консультації та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Проте, у відповіді на відзив позивач вже зазначає про наявність Акту № 1 від 05.07.2024 з якого був виданий відповідний витяг про те, що в зазначений період, крім надання юридичної (правової) допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 АО «Лігал Ассістанс» надало також юридичну (правову) допомогу по іншим клієнтам. Копія вказаного акту відсутня, як у додатках до позовної заяви отриманої Відповідачем та його Представником, так і в додатках до Відповіді на відзив. Водночас, згідно платіжної інструкції № від 12 липня 2024 року між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» був здійснений розрахунок на суму 200 000 гривень з призначенням платежу «Надання правової допомоги згідно договору № 07-06/24 від 07.06.2024 про надання правової допомоги», а не на підставі Акту № 1 від 05.07.2024 як про це зазначає позивач. Таким чином, із вказаних документів встановити факт понесених позивачем витрат на правову допомогу саме по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не вбачається за можливе. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 вважає, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованою, безпідставною, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

15.11.2024 від представника позивача надійшли письмові пояснення на заперечення на відзив, де зазначено, що 12.03.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 уклали договір про надання фінансових послуг № 350 «Стандартний». До позовної заяви надано два розрахунку заборгованості, з яких вбачається за який період нараховується заборгованість та за якою відсотковою ставкою. Відповідно до п. 1.9 Кредитного договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору грошові кошти надаються строком на 365 днів з правом повернення достроково. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості нарахування відсотків здійснювалось за період з 12.03.2021 по 11.03.2022 року, тобто в межах строку кредитування, зазначеного в Кредитному договорі та в Заяві-анкеті на отримання кредиту.

Посилання представника відповідача на строк кредитування 18 днів є помилковим, оскільки відповідно до п. 1.3 Договору визначено, що «орієнтовний строк повернення кредиту 18 днів», а саме строк в який бажано повернути кредитні кошти, оскільки саме за цей період встановлюється найнижча відсоткова ставка. Тобто, пільгові умови щодо повернення коштів, оскільки відповідно до п. 1.4 сторонами визначено розмір процентної ставки в залежності від строку повернення у визначений граничний строк кредитування 1 рік.

До підписання договору позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору, в тому числі розміщена інформація на сайті товариства. Крім того, зважаючи на дистанційний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами які він сам обрав та прийняття зваженого рішення. Позичальник засвідчив факт належного ознайомлення з умовами Договору, в тому числі підписавши Договір, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків. Виходячи з чого, вбачається, що стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в договорі нараховано відсотки в межах дії даного договору про надання фінансових послуг.

Зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості, до позовної заяви було надано: - копію Договору №07-06/2024 від 07.06.2024; Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 126; витяг з Акту. Отже, позивач надав суду достатні, належні та достовірні докази для підтвердження витрат на правову допомогу. Між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 07.06.2024 був укладений Договір №07-06/2024 про надання правової допомоги. Договір набрав чинності 07.06.2024 року та наразі є чинним. Копія договору та Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (де визначені актуальні до застосування розцінки) надавалися з позовною заявою. Відповідно до укладеного Договору АО «Лігал Ассістанс» прийняло на себе зобов`язання щодо надання юридичної допомоги ТОВ «Лігал Ассістанс» на підставі окремих звернень, оформлених у формі заявок на надання юридичної допомоги, а ТОВ «Коллект Центр» - оплачувати надані правові послуги, вартість яких узгоджується у окремих заявках на надання юридичної допомоги. Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги були узгоджені перелік та вартість послуг щодо надання юридичної (правової) допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 . Відповідно до зазначеної Заявки вартість послуг була погоджена в розмірі 9 000,00 гривень. В зазначений період крім надання юридичної (правової) допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 АО «Лігал Ассістанс» надало також юридичну (правову) допомогу по іншим клієнтам, про що було складено Акт №1. В зв`язку з цим був наданий Витяг з Акту №1. Відповідно п. 4.2. Договору №07-06/2024 від 07.06.2024 сторонами узгоджено, що ТОВ «Коллект центр» зобов`язується оплатити надані АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» ТОВ «Коллект центр» відповідного розрахунку для оплати. Звертає увагу суду на те, що платіжна інструкція № від 12.07.2024 була видана про надання юридичної допомоги за Договором №07-06/2024. Дана платіжна інструкція має на меті проведення авансового платежу, що є поширеною практикою у договірних відносинах, особливо коли йдеться про об`ємну юридичну підтримку, яка може охоплювати сотні заявок на надання правової допомоги. Відповідно, платіжна інструкція № від 12.07.2024 містить лише авансовані платежі по сотням заявок на надання юридичної допомоги в тому числі і згідно заявки №126, та аж ніяк не є остаточною оплатою за послуги, надані за Актом. Крім того, договірні відносини між ТОВ «Колект центр» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» за Договором №07-06/2024 є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права Відповідача у справі. Вони мають на меті лише обумовлені угодою обов`язки та відповідні дії сторін даного договору, що не суперечать правовим нормам та не зачіпають інтереси третіх осіб. Відтак, будь-які посилання на цей договір з метою доведення порушень прав Відповідача є необґрунтованими.

Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження представника відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями на думку представника позивача.

Представник позивача Гервазюк О.Ю в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явися , однак представник відповідача Борсуківська К.О. подала клопотання, у якому просить в задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві, справу розглядати за відсутності сторони відповідача.

Вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до вимог часини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України (далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням.

Судом встановлено, що 12 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 було укладено електронний договір про надання фінансових послуг № 350, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3300,00 грн строком на 365 днів, з орієнтовним строком повернення кредиту 18 днів з моменту отримання кредиту.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд також звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Кредитний договір № 350 підписаний відповідачем ОСОБА_2 електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «350Z» (таким же одноразовим ідентифікатором підписаний відповідачем додаток № 1 до кредитного договору - заяву-анкету).

Отже, ОСОБА_2 здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, які є предметом позову. Факт підписання кредитного договору відповідачем та його представником не заперечувався.

В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.

Згідно з умовами договору про надання фінансових послуг № 350 від 12 березня 2021 року ОСОБА_2 зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил.

Згідно з п. 1.4. зазначеного договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована.

Згідно з п. 1.4.1 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 18 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати, а пунктом 1.4.2. встановлено, що в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 18 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно з п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору) - 1 рік. У разі неповернення кредиту в орієнтовний строк, відповідач зобов`язався повернути вказану суму кредиту та відсотки протягом граничного строку кредитування (365 днів).

Зазначені умови договору спростовують доводи представника відповідача про те, що відсотки за користування кредитом могли бути нараховані лише за 36 днів, адже згідно з цими погодженими сторонами умовами відсотки нараховуються за фактичний строк користування кредитом.

ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на платіжну картку, що підтверджується повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 20 квітня 2023 року, про переказ грошових коштів, а також рухом коштів по картці № НОМЕР_3 , яка була емітована АТ «Універсал банк» на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, доводи представника відповідача про недоведеність факту перерахування грошових коштів за кредитним договором на картковий рахунок позичальника, є безпідставними. Відповідач та його представник не спростували вказаний факт належними та допустимими доказами.

В той же час, відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами сплатив лише один раз 29.03.2021 у сумі 1188,00 грн.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» отримало право вимоги за договором № 350 від 12 березня 2021 року.

При цьому, відповідно до п.2.3 вказаного договору з дати відступлення прав вимоги фактор має право, зокрема, здійснювати нарахування та стягнення процентів за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27 060,00грн, в тому числі: 3300,00 грн сума заборгованості за кредитом; 23 760,00 сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з умовами якого ТОВ «Коллект центр» отримало право вимоги за договором № 350 від 12 березня 2021 року.

Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр», останнє набуло право грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №350 від 12.03.2021 в сумі 52 624,11 грн, яка складається з: 3300,00 грн сума заборгованості за кредитом; 23 760,00 грн сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт капітал»; 25 564,11 грн сума заборгованості за нарахованими відповідно до умов Договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 по 11.03.2022.

ТОВ «Коллект центр» після набуття права вимоги за договором, нарахування процентів не здійснювало.

Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 за договором №350 від 12.03.2021 становить 52 624,11грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 49324,11 грн, що підтверджується доданим до позову розрахунком заборгованості по кредитному договору.

Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, стороною відповідача не надано

Проте, позивач у своєму позові просить стягнути заборгованість лише у розмірі 33 191,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`занням (за тілом кредиту) 3300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відсутплення права вимоги 29 891,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК)

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст. 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Оскільки на підставі вказаних договорів відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Коллект центр», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості за кредитним договором.

Відповідач у справі не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним в розумінні вимог ст. 516 ЦК України.

Натомість, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Коллект центр», ані на рахунки попереднього кредитора - ТОВ «Служба миттєвого кредитування».

На підставі викладеного вище, виходячи з того, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що ним належним чином виконувалися умови вказаного вище кредитного договору, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача за вказаним вище кредитним договором, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 350 в розмірі 33 191,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає необхідним зазначити таке.

Згідно із ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами.

Позивач на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додав відповідні докази: копію договору №07-06/2024 про надання правової допомоги від 07 червня 2024 року; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» із зазначенням виду послуг та їх вартості; заявку на надання юридичної допомоги № 126 від 01 липня 2024 року по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 ; витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 05 липня 2024 року до договору №07-06/2024 про надання правової допомоги від 07 червня 2024 року, згідно якого адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» позивачу ТОВ «Коллект Центр» була надана професійна правнича допомога у вигляді усної консультації (2 год.) вартістю 3 000 грн (1 500 грн за 1 год. роботи), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (2 год.) 6000 грн (3000 грн за 1 год. роботи). Загальний розмір витрат становить 9000 грн.

Згідно платіжної інструкції № від 12.07.2024 ТОВ «Коллект центр» перерахувало АО «Лігал Ассістанс» 200 000,00грн за надання правової допомоги згідно договору №07-06/2024 від 07.06.2024.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням обсягу наданої правової, зокрема змісту та обсягу підготовленої позовної заяви, затраченого на це часу, беручи до уваги ціну позову, складність справи, суд не вбачає підстав для зменшення розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача заперечував та вважав недоведеною суму витрат позивача на професійну правничу допомогу, проте жодним чином не довів їх неспівмірність із складністю справи.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу є підставною та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 89, 137,141, 263-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг №350 від 12.03.2021 в розмірі 33 191 (тридцять три тисячі сто дев`яносто одна) гривня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9000 (дев`ят тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 13.01.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: вул. Мечнікова,3, офіс 306, м. Київ, 01133, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий А.М.Лутай