Справа № 372/5604/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 січня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рабчуна Р.О.

за участю секретаря судових засідань Редьки Н.Н.

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Так, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Приватним акціонерним товариством «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 101579а0кє, відносно транспортного засобу «Volvo XC60», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

19.04.2021 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «KIA», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » скоїв зіткнення з автомобілем «Volvo XC60, державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Внаслідок вищевказаного ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року було встановлено вину в ДТП ОСОБА_1 . З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та на підставі цієї заяви було розраховано розмір страхового відшкодування 54 393,17 грн., а оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», позивачем було отримано страхове відшкодування в розмірі 43 481, 25. Отже враховуючи вищезазначене, а саме те що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 10 911, 92 позивач просить стягнути завдані збитки в порядку регресу та стягнути сплачений судовий збір.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30.10.2024 відкрито провадження у цивільній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив суд справу слухати у його відсутності та просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки в судове засідання не повідомив, про дату, час судового засідання повідомлений завчасно, належним чином.

При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 06.08.2020 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС», було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 101579а0кє, відносно транспортного засобу «Volvo XC60», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 19 квітня 2021 року о 09 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом «КІА RIO» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Столичне шосе 90/1 у м. Києві, у порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volvo XC60», д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «КІА RIO» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується копією постанови Голосіївського районного суду м. Києва, №752/10811/21 від 26 травня 2021 року.

Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

До ПАТ «Страхова компанія «АРКС» було подано заяву ОСОБА_2 , про виплату страхового відшкодування та рахунок на ремонт «Volvo XC60», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно страхового акту № ARX2765405 страхове відшкодування склало 54 393 грн. 17 коп.

Відповідно до умов договору майнового страхування ПАТ «Страхова компанія «АРКС» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 54 393 грн. 17 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 774423 від 27.04.2021.

Оскільки станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця «КІА RIO» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу №203294117, АТ «СК «АРКС» було отримане страхове відшкодування у розмірі 43 481 грн. 25 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 18554 від 15.07.2021 року.

Відповідно до пп. 38.1.1, п. 38.1ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), також,якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

Згідно ч. 1ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування заборгованості у розмірі 10 911, 92 грн. (54 393,17 мінус 43 481,25 грн. відшкодування за полісом № 203294117).

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стягнення страхового відшкодування в сумі 10 911,92 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» слід задовольнити.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачений позивачем при звернені до суду судовий збір в розмірі 3 028, 00 грн. на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 22, 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 993, 1166, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди в порядку суброгації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» () відшкодування в розмірі 10 911,92 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» () суму судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя Р.О. Рабчун