СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/1045/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши заяву Меркулової Валерії Валеріївни про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2024 р. Ванжа Н.В., яка представляє інтереси позивача, звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.06.2019 року у розмірі 67517,41 грн. станом на 22.09.2024 р.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.12.2024 р. представник позивача Меркулова В.В. подала до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки на дату подання вказаної заяви спірні відносини між сторонами врегульовано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правом розпоряджатися предметом спору наділено лише позивача (ч. ч. 2, 3 ст. 49 ЦПК України).

Судом, в свою чергу, зазначається, що підстави для закриття провадження у справі визначені ст. 255 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року в справі №522/8782/16-ц зазначено, що поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу ЄСПЛ до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 13/51-04, провадження N 12-67гс19, відступивши від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі N 456/647/18, провадження N 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі N 686/20582/19, провадження N 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі N 750/1658/20, провадження N 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, закриття провадження у справі внаслідок відсутності предмета спору пов`язується з тим, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самим сторонами врегульовані спірні питання. Закриття провадження в справі може з цієї підстави мати місце як за заявою сторони в процесі, так і за відсутності такої.

Як вбачається із змісту поданої представником заяви про закриття провадження у справі, представник позивача просить закрити провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору та просить повернути судовий збір на підставі п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, суд зауважує, що право вибору процесуального способу закінчення судового спору з відповідачем, якщо для цього у позивача виникли підстави, належить позивачеві.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях; у цьому разі судовий збір повертається повністю (п. 5 ч. 1 ст. 7, ч. 2 Закону України "Про судовий збір").

Таким чином, враховуючи наявні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, є визначені законом підстави для повернення позивачу сплаченого ним при пред`явленні позову до суду судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 133, п. 2 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 258, 260, 261, 353 ЦПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості.

Повернути Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», , (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2422,40 грн. сплачений за платіжною інструкцією №ZZ427В23СН від 07.10.2024 р.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І.Ю. Єросова