Справа № 193/1787/24 Провадження № 2/0274/457/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.01.2025 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2024 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , згідно вимог якого просив ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб укладений з відповідачем 27.02.2023 та зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №67.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16.10.2024 цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвалою від 20.11.2024 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу 10 денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Копія ухвали суду направлена позивачу, на адресу зазначену у позовній заяві для виконання. 14.01.2025 поштове відправлення повернулось до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Позивач заяв про зміну місця проживання, перебування до суду не подавав.

Враховуючи, що ухвала направлялася на адресу, зазначену в пред`явленому позові позивачем, інші адреси позивачем не зазначались, однак поштове відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», вважається, що особа належним чином повідомлена наявність ухвали суду, якою позовну заяву залишено без руху.

Однак, станом на 15.01.2025 позивач вимоги суду не виконав та недоліки, зазначені в ухвалі від 20.11.2024 не усунув.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що згідно вимог ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У відповідності до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 6 статті 185 ЦПК України визначено, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суд, при постановленні ухвали, керується також практикою Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням наведеного, зважаючи що станом на 15.01.2025 зазначені недоліки не усунуті, відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України, суд вважає позовну заяву неподаною та повертає позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.185, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вважати неподаною та повернути позивачу.

Позивачу надіслати копію ухвали, позовну заяву та усі додані до неї документи.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не підлягає оскарженню.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА