Справа № 524/8703/24
Провадження №2/524/570/25
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
судді Ковальчук Т. М.,
за участю секретаря Воблікової І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 квітня 2021 року та 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 уклав договори з Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (далі ТОВ «Маніфою») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (далі ТОВ «Слон кредит») № 2055570 та № 435835 відповідно.
13 жовтня 2021 року за договором № 13/10-2021 ТОВ «Маніфою» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі ТОВ «Вердикт капітал») передало право вимоги за договором № 2055570, а останнє за договором № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило це право ТОВ «Коллект центр».
26 листопада 2021 року за договором № 26-11/2021 ТОВ «Слон кредит» на користь ТОВ «Вердикт капітал» передало право вимоги за договором № 435835, а останнє за договором № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило це право ТОВ «Коллект центр».
Автозаводський районний суд м. Кременчука хвалою від 28 серпня 2024 року відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася; про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать два зворотні повідомлення АТ «Укрпошта» із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; із клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
26 листопада 2021 року за договором № 26-11/2021 ТОВ «Слон кредит» на користь ТОВ «Вердикт капітал» передало право вимоги за договором № 435835, а останнє за договором № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило це право ТОВ «Коллект центр».
На підтвердження зазначеного позивач надав суду: договір № 435835 від 07 грудня 2020 року, заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту, підписані власноруч відповідачем; платіжне доручення № 3939 від 07 грудня 2020 року; розрахунок заборгованості; договір факторингу № 26-11/2021 від 26 листопада 2021 року; платіжне доручення від 29 листопада 2021 року; акти приймання-передавання реєстру боржників від 26 листопада 2021 року; реєстр боржників до договору факторингу № 26-11/2021; витяг з реєстру боржників до цього договору; договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року; акт прийому-передачі від 10 березня 2023 року; додаткову угоду № 1 до договору № 10-03/2023/01; додаток № 1 до додаткової угоди № 1 (зміни в реєстрі боржників); акт про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 березня 2023 року.
Матеріалами справи підтверджується, що сторони погодили конкретні умови кредитування, сплату відсотків за користування кредитними коштами; відповідач ознайомлений з умовами кредитування під підпис. Відповідач, як позичальник, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу.
На спростування зазначеного будь-яких доказів відповідач суду не надав.
За цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору (пункт 2.1).
Як вбачається з пункту 2.3 договору позики, тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики 2000,00 грн; строк позики до 04 травня 2021 року (30 днів).
Відповідно до пункту 2.5 договору позики, розмір процентів на прострочену позику фіксований: 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.
Пунктом 2.6 договору позики передбачено, що позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства, протягом 3 робочих днів з дати підписання договору.
Згідно з пунктом 3.1 договору позики проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості (підпункт 3.1.1). У межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до додатку № 1 до договору (підпункт 3.1.2). У період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною пунктом 2.4.4 (підпункт 3.1.3).
Згідно з пунктом 3.2 договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за договором у розмірі, визначеному пунктом 2.5 договору за кожен день прострочення (підпункт 3.2.1). Позичальнику надається право повернути позику та сплатити нараховані проценти за користування позикою протягом перших трьох календарних днів після спливу строку позики без нарахування при цьому процентів на прострочену позику (підпункт 3.2.2).
У випадку укладення додаткової угоди про продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (підпункт 2.4.3.); графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою (пункт 3.6).
Позикодавець має право, зокрема, відступити право вимоги за цим договором (підпункт 4.2.2 пункту 4.2).
Як убачається з пункту 4.4.2 договору позики, позичальник зобов`язаний, повернути позику та сплатити нараховані проценти.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (пункт 5.1).
13 жовтня 2021 року за договором № 13/10-2021 ТОВ «Маніфою» на користь ТОВ «Вердикт капітал» передало право вимоги за договором № 2055570, а останнє за договором № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило це право ТОВ «Коллект центр».
На підтвердження наведеного позивач додав: договір факторингу № 13/10-2021 від 13 жовтня 2021 року; платіжне доручення від 13 жовтня 2021 року; акти приймання-передавання боржників від 13 жовтня 2021 року; реєстр боржників від 13 жовтня 2021 року; витяг з реєстру боржників до договору № 13/10-2021; договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року; акт прийому-передачі від 10 березня 2023 року; додаткову угоду № 1 до договору № 10-03/2023/01; додаток № 1 до додаткової угоди № 1 (зміни в реєстрі боржників); акт про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 березня 2023 року.
Таким чином, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 2055570 від 04 квітня 2021 року перейшло до позивача.
Із розрахунку заборгованості за договором позики станом на 13 жовтня 2021 року ТОВ «Маніфою» вбачається, що заборгованість за договором позики № 2055570 від 04 квітня 2021 року ОСОБА_1 складає 5894,00 грн, а саме: 2000,00 грн заборгованість за сумою позики; 3894,00 грн за процентами.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач, як позичальник, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, зокрема, за основним зобов`язанням у сумі 2000,00 грн, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу.
Таким чином, вимога ТОВ «Коллект центр» у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є доведеною.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України).
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що проценти за користування грошовими коштами мають сплачуватися позичальником з моменту отримання грошових коштів і до закінчення дії договору позики, а після закінчення дії договору позикодавець має право нараховувати встановлені статтею 625 ЦК України відсотки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, зокрема зазначила, що «…надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця».
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Так, зі змісту договору № 2055570 від 04 квітня 2021 року та додаткових угод до нього вбачається, що дата повернення кредиту 01 липня 2021 року; орієнтовна загальна вартість кредиту становить 2600,00 грн, з яких 2000,00 грн сума позики, 600,00 грн нараховані проценти за користування позикою; проценти за користування позикою в період дії додаткової угоди № 1 1194,00 грн; проценти за користування позикою в період дії додаткової угоди № 2 1194,00 грн.
З огляду на викладене, відсотки за користування коштами мали бути сплачені відповідачем на користь позивача за період із 04 квітня до 01 липня 2021 року та нараховуватись за відсотковою ставкою, виходячи з умов договору та орієнтованої загальної вартості позики.
Оскільки заявлені до стягнення відсотки за користуванням кредиту нараховані за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 2 липня 2021 року слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Отже, у межах строку кредитування сума несплачених відсотків становить 2988,00 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу та сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір в сумі 1241,48 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 5330,00 грн.
Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-78, 81, 89, 128, 141, 247, 263265, 352, 354 ЦПК України,
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Т. М. Ковальчук