Справа № 216/2937/24
провадження 2-во/216/5/25
УХВАЛА

іменем України

10 січня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю секретаря судового засідання Максименко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №4 приміщення суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області заяву Державної казначейської служби України про виправлення описки,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями і діями органів досудового слідства та прокуратури задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства та прокуратури у розмірі 319500,00 грн (триста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень). У задоволенні вимог про стягнення судових витрат відмовлено.

10 січня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника Державної казначейської служби України про виправлення описки у виконавчому листі, а саме зазначити боржником Державу Україну.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до частин 1-3 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження.

Як вбачається з резолютивної частини рішення суду від 24.06.2024 позовну заяву задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства та прокуратури у розмірі 319500,00 грн (триста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень). У задоволенні вимог про стягнення судових витрат відмовити.

Так, одним із принципів цивільного судочинства в Україні є принцип диспозитивності, який закріплений у ст. 13 ЦПК України, за змістом якої, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, дотримуючись зазначеного принципу, визнавши достатніми, належними та допустимими докази, на які посилалася позивач у своїй заяві та які було здобуто та досліджено в ході розгляду справи, суд задовольнив позовні вимоги позивача у повному обсязі, ухваливши рішення, яке відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Разом з цим, суд звертає увагу, що Верховний Суд України, в постанові від 14 січня 2019 року по справі №369/8367/16-ц (провадження № 61-10808св18) виходив з того, що описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття. Верховний Суд зауважив, що суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

У постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19) (пункт 28) Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, а тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) (пункт 6.21) та Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 296/2190/17.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 27 липня 2021 року у справі № 454/2882/19 (провадження № 61-1891св21).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 було затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі- Порядок № 845).

Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Казначейське обслуговування Державного бюджету України передбачає здійснення Державним казначейством України: операцій з коштами державного бюджету; розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів; контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов`язань та проведенні платежів; бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету.

Пунктом 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 цього Кодексу будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

У разі, якщо Законом України про Державний бюджет на відповідний рік передбачаються загальнодержавні видатки на відшкодування шкоди громадянину, завдану незаконними діями органів державної влади, органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, відповідні рахунки відкриваються в Державній казначейській службі України, яка є окремою юридичною особою.

Згідно з додатком 3 до Закону України із змінами, внесеними згідно із Законом №3978-IX від 18.09.2024 «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на поточний рік передбачено державні видатки за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб», яку закріплено за Державною казначейською службою України.

Таким чином, належним боржником за вказаним виконавчим листом с Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, ).

Враховуючи викладене, суд вважає у задоволенні заяви представника державної казначейської служби України про виправлення описки слід відмовити, оскільки Держава України не може бути зазначена як боржник у виконавчому листі.

Керуючись ст. 258-260, 269 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача Державної казначейської служби України про виправлення описки відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ