Справа № 496/8619/23
Провадження № 4-с/496/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2025 р. м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Бєлого В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

УСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Зозулянський Д.О., звернувся до суду зі скаргою і просить:

-визнати незаконними та протиправними дії державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Одеська обл., ВП № 76364662 про накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0048 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:2040, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10; 1/8 частину земельної ділянки площею 0,0098 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:1768, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ); накладення арешту на земельну ділянку площею 1,4051 га, кадастровий номер :01:002:0917 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210), а також на комплекс нежитлових будівель та споруд, загальною площею 2924,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210 (складова частина об`єкта нерухомого майна: будівля пологового відділення, А; опис складової частини: загальна площа 2841,3 кв.м, матеріали стін, блоки; складова частина об`єкта нерухомого майна: будівля навозоприймальника, Б; опис складової частини: загальна площа 83,6 кв.м, матеріали стін, блоки);

-зобов`язати державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Одеська обл., ухвалити постанову про скасування арешту на земельну ділянку площею 0,0048 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:2040, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10; 1/8 частину земельної ділянки площею 0,0098 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:1768, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ); скасування арешту на земельну ділянку площею 1,4051 га, кадастровий номер :01:002:0917 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210), а також на комплекс нежитлових будівель та споруд, загальною площею 2924,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210 (складова частина об`єкта нерухомого майна: будівля пологового відділення, А; опис складової частини: загальна площа 2841,3 кв.м, матеріали стін, блоки; складова частина об`єкта нерухомого майна: будівля навозоприймальника, Б; опис складової частини: загальна площа 83,6 кв.м, матеріали стін, блоки).

Скарга обґрунтована тим, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 08.10.2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Тимченка М.М. про забезпечення позову задоволено накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0048 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:2040, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10; 1/8 частину земельної ділянки площею 0,0098 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:1768, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ); накладено арешт на земельну ділянку площею 1,4051 га, кадастровий номер :01:002:0917 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210), а також на комплекс нежитлових будівель та споруд, загальною площею 2924,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210 (складова частина об`єкта нерухомого майна: будівля пологового відділення, А; опис складової частини: загальна площа 2841,3 кв.м, матеріали стін, блоки; складова частина об`єкта нерухомого майна: будівля навозоприймальника, Б; опис складової частини: загальна площа 83,6 кв.м, матеріали стін, блоки). Наразі зазначена ухвала суду оскаржується, апеляційна скарга знаходиться на розгляді в Одеському апеляційному суді. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, стало відомо, що зазначені арешти були накладені 22.10.2024 Біляївським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Одеська обл., ВП № 76364662. Вважає вказану постанову державного виконавця протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що виконання ухвали суду щодо накладення арешту є прерогативою виключно державних чи приватних реєстраторів, тому державним виконавцем було неправомірно виконано спірну ухвалу суду. Також, сам по собі факт порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем у розумінні приписів ЦПК України не є підставою для застосування заходів забезпечення позову. Аргументи позивача щодо ігнорування відповідачем його (позивача) письмових вимог про сплату заборгованості не є підставою для забезпечення позову, оскільки такі доводи потребують дослідження, перевірки й оцінки на час розгляду позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову.

Скаржник ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_3 та державний виконавець Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду скарги шляхом надсилання судових повісток на номер телефону та до електронного кабінету в ЄСІТС, що підтверджується відповідними довідками про доставку повідомлення та електронного документу, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не подавали.

Відповідно до частини сьомої статті 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з частиною восьмою статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

З огляду на зазначене, судові повістки, які були надіслані до електронного кабінету скаржника, його представника та державного виконавця вважаються врученими 28.12.2024 року.

Частиною другою статті 450 ЦПК України встановлено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але від його представника Стрезєва А.І. до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути дану скаргу без його участі та участі ОСОБА_2 , проти скарги заперечує, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги заяву представника стягувача, дослідивши матеріали, додані до скарги, оцінивши надані докази, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні судді Біляївського районного суду Одеської області Трушиної О.І. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В рамках розгляду вказаної справи 08.10.2024 року суддею Біляївського районного суду Одеської області Трушиною О.І. була постановлена ухвала, якою заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Тимченка Миколи Миколайовича про забезпечення позову задоволено накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0048 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:2040, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10; 1/8 частину земельної ділянки площею 0,0098 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:1768, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Окрім цього, накладено арешт на земельну ділянку площею 1,4051 га, кадастровий номер :01:002:0917 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210), а також на комплекс нежитлових будівель та споруд, загальною площею 2924,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210 (складова частина об`єкта нерухомого майна: будівля пологового відділення, А; опис складової частини: загальна площа 2841,3 кв.м, матеріали стін, блоки; складова частина об`єкта нерухомого майна: будівля навозоприймальника, Б; опис складової частини: загальна площа 83,6 кв.м, матеріали стін, блоки).

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону) (далі - виконавці).

На підставі ухвали суду від 08.10.2024 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, до завершення судового розгляду справи, державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гой С.Л., відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.11.2024 року, 24.10.2024 року були внесені відомості про арешт нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,0048 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:2040, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, за номером запису обтяження 57256503 (спеціальний розділ).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, зокрема, арешт.

За приписами пункту 3 частини першої статті 10 Закону державним реєстратором є державний, приватний виконавець у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

З аналізу вказаних вище положень законодавства слідує, що під час примусового виконання рішень, у разі накладення/зняття арешту на нерухоме майно, державний, приватний виконавець є державним реєстратором, а тому доводи представника скаржника про те, що виконання ухвали суду про накладення арешту є прерогативою виключно державних чи приватних реєстраторів є неспроможними.

Суд також не приймаєдо уваги доводи представника скаржника про те, що факт порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань та ігнорування останнім письмових вимог про сплату заборгованості не є підставою для забезпечення позову, оскільки потребують дослідження, перевірки та оцінки на час розгляду позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову, з огляду на таке.

За приписами частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті».

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм права та доказів, досліджених судом під час розгляду скарги, суд дійшов висновку, що державний виконавець Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гой С.Л. під час виконання ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 08.10.2024 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно діяв у межах своїх повноважень, його дії відповідали вимогам чинного законодавства, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 447-1 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15.01.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра