Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3553/24 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №278/3553/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №449810-КС-001 про надання кредиту від 17.02.2022, що становить 52 316,43 грн., яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 20 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 29 316,43 грн.; суми прострочених платежів за комісією 3000 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 17.02.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №449810-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Вказує, що відповідно до п.1 кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором та правилами про надання грошових коштів у кредит. Стверджує, що згідно з умовами кредитного договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,867325 процентів за кожен день користування кредитом. Зазначає, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 . Вказує, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 09.06.2024 має заборгованість за договором №449810-КС-001 про надання кредиту в розмірі 52 316,43 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 20 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 29 316,43 грн.; суми прострочених платежів за комісією 3000 грн. Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту №449810-КС-001 від 17.02.2022 в сумі 44 040,00 грн., з яких: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 21 040 грн - заборгованість за процентами, 3000 грн - комісія. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір у сумі 2037,24 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ТОВ «Бізнес Позика» в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом в розмірі 8 276,43 грн подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати у вказаній частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції дійшов до хибного ототожнення процентів, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими йому позивачем у відповідності до умов кредитного договору та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за кредитним договором не повертається позичальником у визначений ним строк. Зазначає, що строк на який надається кредит 24 тижні, процентна ставка за кредитом в день 0,86732500, фіксована, загальний розмір надано кредиту 20 000 грн., термін дії договору до 04.08.2022, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 44 040,00 грн. Вказує, що відсотки по кредитному договору №449810-КС-001 нараховані в межах строку дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та в межах строку дії договору.

Зазначає, що боржником належним чином умови договору не виконувалися, графік не дотримувався, за весь період дії договору не було сплачено жодного платежу, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до збільшення суми нарахованих процентів (подорожчання кредиту) до суми 29 319,43 грн., оскільки відсоткова ставка в розмірі 0,86732500% нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, що чітко передбачено п.2 договору. Вказує, що позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані у відповідності до ст.1056-1 ЦК України та у межах строку дії договору, який був встановлений умовами договору №449810-КС-001 про надання кредиту від 17.02.2022 і закінчується 04.08.2022. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а врешті рішення залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у сумі 8 276,43 грн., а тому в іншій частині не переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 17.02.2022 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Бізнес Позика» договір про надання кредиту №449810-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» на наступних умовах: кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит.

Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: тип кредиту - кредит; строк кредиту - 24 тижні; процентна ставка за кредитом - в день 0,86732500, фіксована; комісія за надання кредиту - 3000 грн.; загальний розмір наданого кредиту - 20 000 грн.; термін дії договору - до 04.08.2022; орієнтована загальна вартість наданого кредиту - 44 040,00 грн.; орієнтована реальна річна процентна ставка - 3 617,04 процентів.

Вказаний договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором G-8252.

Згідно із візуальною формою послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору про надання кредиту №449810-КС-001 від 17.02.2022 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, 17.02.2022 клієнт зайшов в особистий кабінет, ознайомився з паспортом споживчого кредиту та акцептував кредитний договір шляхом його підписання.

Відповідно до анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/) від 08.06.2024 ОСОБА_1 , зазначено адресу реєстрації та проживання, РНОКПП, дату та місце народження, а також інформацію стосовно бажаного кредиту, сума бажаного кредиту 20 000 грн., дату отримання кредиту 17.02.2022, електронну адресу позичальника, номер телефону та номер банківської картки/банківської картки для перерахунку коштів НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу PGY від 17.02.2022, ТОВ «Бізнес Позика» здійснило 17.02.2022 грошовий переказ в розмірі 20 000,00 грн на банківську карту НОМЕР_2 .

Випискою по банківській карті ОСОБА_1 , а саме НОМЕР_1 за період з 17.02.2022 по 04.08.2022 підтверджено зарахування грошових коштів у сумі 20 000 грн.

Проте, ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка відповідно до наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку заборгованості станом на 09 червня 2024 року становить 52 316,43 грн., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 000 грн., суми прострочених платежів по процентах 29 316,43 грн., суми прострочених платежів за комісією - 3000,00 грн.

Частково задовольняючи вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 29 316,43 грн не є співрозмірною сумі кредиту у розмірі 20 000 грн., суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, а тому дійшов висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за кредитом, а саме до 21 040,00 грн., що передбачено умовами договору та встановлено паспортом споживчого кредиту у п. 5 «Повернення кредиту».

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Бізнес Позика» для отримання кредитних коштів, і цього ж дня між сторонами укладено договір про надання кредиту в сумі 20 000 грн строком на 24 тижні. За умовами договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86732500% процентів за кожен день користування кредитом.

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів (п. 3.2 договору).

Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів визначеного п.3 договору, дійсно йому треба було б сплатити проценти за користування кредитом в сумі 21 040,00 грн., оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховуються кожного дня відсотки в розмірі 0,86732500%, зменшується.

Однак, із наданих сторонами доказів слідує, що боржником не було здійснено жодного платежу за договором №449810-КС-001 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання встановлені договором, що призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка в розмірі 0,86732500% нараховувалась за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, відповідно до п.2 договору.

При цьому згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою в розмірі 0,86732500% нараховані позивачем чітко в межах дії договору (24 тижні), а саме з 17.02.2022 по 04.08.2022 включно. Загальна сума нарахованих відсотків становить 29 316,43 грн., і зазначена сума після закінчення строку дії договору (04 серпня 2022) не змінювалася.

Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п.2 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 0,86732500% за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, розмір якої був більшим, ніж зазначено у графіку платежів, з огляду на неналежне виконання зобов`язань відповідачем.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 8 276,43 грн не відповідає вимогам закону.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту №449810-КС-001 від 17.02.2022 в частині нарахування відсотків. Зазначений договір недійсним не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову у вказаній частині, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення вимоги в частині стягнення залишку заборгованості по відсотках у розмірі 8 276,43 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у сумі 8 276,43 грн скасувати та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про задоволення вказаної вимоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та апеляційної інстанції у розмірі 3633,60 грн., а всього 6056 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року скасувати в частині незадоволеної вимоги та в частині судового збору і ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишок заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором №449810-КС-001 від 17.02.2022 у розмірі 8 276,43 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та в суді апеляційної інстанції у розмірі 3633,60 грн., а всього 6056,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді