Справа № 137/1707/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голота О.В.

розглянувши у судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , з якою він разом проживав до дня її смерті за адресою АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 та земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0008 площею 1,1234 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за нею право власності житловий будинок та на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Заєць Б.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність довірителя. Позовні вимоги підтримують в повному обязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду листа про розгляд справи без участі представника. Проти заявленого позову не заперечують.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про народження позивача (а.с.6) батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7) 19.08.1976 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.8) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Селищенського старостинського округу Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №432 від 22.10.2024 (а.с.9) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент смерті був зареєстрований та проживав син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки Селищенського старостинського округу Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №518 від 20.11.2024 (а.с.10) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа Відділу №2 Головного управління Держгеокаадстру у Вінницькій області Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин за №1532/14-24 від 25.11.2024 (а.с.11) судом встановлено, що відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на території Малинівської сільської ради колишнього Літинського району Вінницької області на підставі розпорядження Літинської районної державної адміністрації №365 від 05.10.2005 року зареєстровано 22.03.2006 року за №041 державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 серії ЯБ №666812 з кадастровим номером :05:000:0008 площею 1,1234 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Факт отримання державного акту засвідчено підписом у вищезгаданій книзі у відповідній графі для проставлення підпису власниками державних актів.

Відповідно до копії архівного примірника державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 серії ЯБ №66681 (а.с.12) підтверджується, що остання є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0008 площею 1,1234 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12), нормативна грошова оцінка якої становить 20 262,85 грн. (а.с.14).

Відповідно до копії технічного паспорту (а.с.15-17) зазначається технічна характеристика житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області за №1185/01-16 від 04.12.2024 (а.с.26) згідно даних алфавітних книг обліку спадкових справ, наявних в Літинській державній нотаріальній конторі Вінницької області, з 2023 по 2024 рік, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, оскільки він є спадкоємцем і має право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 1,1234 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :05:000:0008 у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м., веранду з ганком літ. «а», сарай літ. «Б», погріб з шиєю літ. «В», літню кухню літ. «Г», гараж літ. «Д», вбиральню літ. «Е», огорожу №1, огорожу №2, огорожу №3, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дняпроголошеннярішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.