Справа №443/2073/24
Провадження №2/443/114/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади села Сугрів в особі Ходорівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади с. Сугрів в особі Ходорівської міської ради Львівської області, в якій просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,54 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013832, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №383 від 14.06.1996 та зареєстрованого 21.08.1996 в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Вербицькій сільській раді за №483.

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_2 .. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,54 умовних кадастрових гектари, належне померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013832 від 21.08.1996. ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна в с. Сугрів Стрийського (Жидачівського) району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . У виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіту від імені ОСОБА_2 не посвідчувалось. ОСОБА_1 займався похороном своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , обробляє земельні ділянки. Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті ОСОБА_2 , окрім позивача, не було інших спадкоємців. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, бо вступив в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року). Позивач похоронила матір, користується присадибною ділянкою, утримує спадковий будинок. Спадкових прав він не оформляв, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згодом позивач вирішив юридично оформити спадщину після смерті матері, але оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено то представник позивача звернувся із адвокатським запитом у Відділ №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, де отримав довідку від 21.10.2024, що згідно Книги реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Вербицькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №013832 від 21.08.1996 за ОСОБА_2 .. Реєстраційний номер 483. Площа земельної ділянки 1,54 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №383 від 14.06.1996. 14.11.2024 позивач звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), що знаходиться на території Вербицької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном.

Процесуальні рішення, постановлені по справі

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 18.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 09.12.2024 /а.с.17-18/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.12.2024 підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16.01.2025 /а.с.26-27/.

Розгляд справи по суті відбувся 16.01.2025 за відсутності сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у відсутності позивача та його представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача територіальної громади села Сугрів в особі Ходорівської міської ради Львівської області подав відзив, згідно якого просить розглядати справу за його відсутності та винести рішення за наявними в ній матеріалів.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 17.07.2024, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №30, а його матір`ю є ОСОБА_2 /а.с.8/.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 17.07.2024, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 76 років, про що зроблено відповідний актовий запис №53 /а.с.9/.

Згідно з довідкою №168 від 22.07.2024, видана виконавчим комітетом Ходорівської міської ради про те, що згідно записів у по-господарській книзі № 2 числиться господарство по АДРЕСА_1 де проживала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відсутність заборони на майно в АДРЕСА_1 перевірено. Заборгованості по податкових та страхових платежах за 2023 рік немає. ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , одна. Від імені ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_1 займався похороном своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , обробляє земельні ділянки /а.с.10/.

Відповідно до довідки №283 від 10.12.2024, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради про те, що згідно записів у по-господарській книзі № 2 числиться господарство по АДРЕСА_1 де проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт від ОСОБА_2 у виконкомі Вербицької сільської ради не посвідчувався. На момент смерті ОСОБА_2 разом з нею без реєстрації проживав син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після її смерті, вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін /а.с.34/.

Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78765560 від 16.10.2024, за параметрами пошуку ОСОБА_2 інформація відсутня /а.с.11/.

Згідно з довідкою відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 21.10.2024 № 3443/15-24, повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Вербицькій сільській раді, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 14.06.1996 № 383, за ОСОБА_2 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 1,54 умовних кадастрових гектарів на території Вербицької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 013832 зареєстрований 21.08.1996 за № 483. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування на вищезгадані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_2 у відділі не зареєстровано /а.с.12/.

Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій №501/02-31 від 14.11.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Вербицької сільської ради Стрийського району (Жидачівського району) Львівської області, що належала померлій і є спадковим майном /а.с.14/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно із ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме. - місцезнаходження майна або його основної частини.

Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановленому законом порядку, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавиця ОСОБА_2 , за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади села Сугрів в особі Ходорівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,54 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013832, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №383 від 14.06.1996 та зареєстрованого 21.08.1996 в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Вербицькій сільській раді за №483.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко