Справа № 362/182/25
Провадження 2/362/1365/25
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"14" січня 2025 р.

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. перевірив на предмет відповідності вимогам закону матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (позивач) до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Васильківської міської ради «КОДАКІВСЬКЕ» (відповідач) про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні й

установив:

Позивач через представника адвоката Стельниковича С.А. звернувся до суду з указаною позовною заявою, в якій просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату із премією за два місяці в розмірі 86235,00 гривень;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток із заробітної плати за час затримки із розрахунку в розмірі 348950,04 гривень.

- стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені ним судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу адвоката Стельниковича С.А. в розмірі 10000,00 гривень.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 січня 2025 року позовну заяву передано для розгляду судді Поповичу О.В.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суд дійшов висновку про її невідповідність вимогам процесуального закону з таких підстав.

У порушення пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету позивача та відповідача.

Відповідно до частити четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач не додав до позовної заяви документів, що підтверджують сплату судового збору, пославшись на приписи пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд зазначає, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

У своїй постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 243/9232/17 Верховний Суд вказав на те, що позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18.

Така судова практика Верховного Суду є послідовною та незмінною дотепер.

Отже, за подання позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачі не звільняються від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач у порядку, передбаченому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», повинен сплачувати судовий збір на загальних підставах у розмірі, визначеному статтею 4 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн).

Отже позивачу необхідно надати докази сплати судового збору в розмірі, встановленому пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, а саме 3 489,50 гривень (1 відсоток ціни позову).

Крім того, з огляду на викладене, позовну заяву подано з порушенням вимог пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України, згідно з яким позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За приписами частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Таким чином, позовну заяву належить залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду оформленої відповідно до вищенаведених вимог статті 175 ЦПК України позовну заяву разом із її копіями відповідно до кількості учасників справи та доказами сплати судового збору в сумі 3 489,50 гривень.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суд

постановив:

1. Залишити без руху позовну заяву.

2. Надати позивачу строк у п`ять днів із дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, наведених у мотивувальній частині ухвали.

3. Направити (вручити) позивачу та/або його представнику копію цієї ухвали.

4. Роз`яснити, що у разі виконання позивачем вимог цієї ухвали у встановлений строк позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя О.В. Попович