Провадження № 2-з/761/661/2024
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.,

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Каранда Олександра Олександровича про забезпечення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання відсутнім права вимоги, зобов`язання вчинити дії, визнання права вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2024 року зазначена позовна заява надійшла в провадження судді Притули Н.Г. у зв`язку з відводом судді Макаренко І.О.

Вказана позовна заява мала недоліки, а тому ухвалою суду від 27.12.2024 року останню було залишено без руху та позивачу надано час на усунення недоліків.

Зокрема, позивач, при пред`явленні позову до Шевченківського районного суду м.Києва у позовній заяві вказав відповідачем Державне підприємство «Сетам», однак в порушення положень п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України до вказаного відповідача не заявлені вимоги.

Інші відповідачі - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах», Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» - не знаходяться на території Шевченківського району м.Києва.

Разом з позовом до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на право вимоги АТ «Приватбанк» та заборонити вказаному Банку вчиняти певні дії.

Станом на 14.01.2025 року позивач недоліки позову не усунув. Ухвалою суду від 14.01.2025 року позовну заяву повернуто позивачу.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 129-1 Конституція України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказане свідчить, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 149 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не надав доказів, що невжиття заявлених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або останнє не матиме ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, заявлені позовні вимоги не стосуються особистих прав позивача, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у зв`язку із її необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Каранда Олександра Олександровича про забезпечення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання відсутнім права вимоги, зобов`язання вчинити дії, визнання права вимоги.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: Н.Г. Притула