Справа № 383/1617/24
Номер провадження 2/383/138/25
УХВАЛА

16 січня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Адаменко І.М. в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області, розглянувши матеріали цивільної справи №383/1617/24 за позовом ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.12.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу ОСОБА_1 виправити недоліки позову протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали, а саме: в позовній заяві зазначити ціну позову щодо вимог майнового характеру, визначити ціну позову за вимогу майнового характеру та сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, а також за дві вимоги немайнового характеру, та надати до суду докази сплати судового збору.

На виконання ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.12.2024 року від позивача до суду надійшов платіжний документ на загальну суму сплаченого судового збору 2422,40 грн за дві вимоги немайнового характеру та клопотання про часткову відстрочку сплати судового збору.

Таким чином позивач не виправив недоліки поданої до суду позовної заяви, а саме всупереч п.3) ч.3 ст.175 ЦПК України не визначив ціну позову та відповідно всупереч ч. 4 ст. 177 ЦПК України не сплатив судовий збір за вимогу майнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому ціна позову не відповідає дійсній вартості майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно п. а ч.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Пунктами 3, 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440 «Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі Постанова КМУ № 1440) визначенні поняття дійсної та ринкової вартості, принципу попиту та пропонування при оцінці майна. Так, дійсна вартість майна визначена лише для цілей страхування та характеризується, як вартість відтворення (вартість заміщення) або ринкова вартість майна, визначені відповідно до умов договору страхування; ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Принцип попиту та пропонування відображає співвідношення пропонування та попиту на подібне майно. Відповідно до цього принципу під час проведення оцінки враховуються ринкові коливання цін на подібне майно та інші фактори, що можуть призвести до змін у співвідношенні пропонування та попиту на подібне майно.

За приписами п. 16 Постанови КМУ № 1440 (далі Постанова), - визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

У відповідності до п. 38 Постанови для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Згідно із п. 47 Постанови порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Проаналізувавши тлумачення змісту всіх видів вартості, передбачених пунктом 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», можна дійти висновку, що наявне в судовій практиці поняття «дійсна вартість» є практично тотожним за своїм значенням до закріпленого у вітчизняних національних стандартах поняття «ринкова вартість», під яким розуміється вартість майна, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

На день подання позову неможливо встановити точну ціну спірного майна, тому розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою позивачем недоплаченої суми судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Так, відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 гривні.

За подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн.).

Суд зазначає, що визначення ціни позову є прерогативою та обов`язком саме позивача у справі. Суд же повинен перевірити дійсну вартість майна, що є предметом спору, а у разі неможливості встановити точну його вартість та відповідно ціну позову, має попередньо визначити розмір судового збору з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Оскільки позовна заява та інші документи не містять інформації про вартість спірного майна (орієнтовну ціну позову), встановити точну ціну позову неможливо, суд, з урахуванням змісту позовних вимог майнового характеру, яка стосується об`єкту нерухомого майна - житлового приміщення (будинку), вважає за необхідне встановити ціну позову 1052000 грн, та відповідно судовий збір встановити в сумі 10520 грн, який необхідно сплатити позивачу протягом десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали. В подальшому, при вирішенні справи, у разі необхідності судом буде повернуто переплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом.

Враховуючи зміст позовної заяви, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, яка передбачає вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до абзацу 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року складає 3028,00 гривень.

Відповідно до п.1) ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, ставка судового збору за подачу фізичною особою позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач виправляючи недоліки позовної заяви звернувся до суду з клопотанням про відстрочку сплати судового збору, оскільки на здійснення оцінки майна потрібен певний час та він є діючим військовослужбовцем ЗС України, що дає право на відстрочку сплати судового збору.

Суддя, вивчивши матеріали заяви, дійшов до висновку про те, що заява позивача про відстрочку сплати судового збору не підлягає задоволенню, враховуючи наступні підстави.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. За зазначених підстав, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч.ч.1, 3ст. 136 ЦПК України).

Згідно з ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Право на доступ до суду, тобто право кожного на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру є складовим елементом права на суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції. Другим елементом права на суд є право розраховувати на розгляд спору судом по суті. Згідно до конвенційної практики Європейського суду право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, які повинні також бути пропорційними, тобто щоб законна мета застосованого обмеження не зводила нанівець зміст конвенційного права на суд. Серед легітимних обмежень права на доступ до суду у практиці Європейського суду визнаються: необхідність сплачувати судовий збір за подачу заяви чи скарги (рішення по справі «Креуз проти Польщі», «Толстой-Мілославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. United Kingdom) від 13.07.1995р.).

Звертаючись до суду з даним клопотанням, позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували його майновий стан та неспроможність сплатити судовий збір у даній цивільній справі на момент подання позовної заяви. Посилання позивача на певні строки оцінки майна та те, що станом на 25.12.2024 року він є діючим військовослужбовцем, самі по собі не обґрунтовую його клопотання, окрім того, військовий квиток позивача не містить актуального запису про перебування на військовій службі на час звернення до суду з позовом.

Таким чином, враховуючи, що звільнення судом від сплати судового збору або відстрочка від його сплати є правом, а не обов`язком суду, при цьому в клопотанні не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає останньому сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі на момент подання позовної заяви, відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору.

Згідно зі п. 3 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно, то наслідки залишення позовної заяви без руху застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частина 3 ст. 185 ЦПК України вказує, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи вищевикладені обставини, вважаю доцільним повторно залишити позовну заяву без руху та надати строк для виправлення недоліків позову, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали в зазначений судом строк позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Керуючись ст. ст. 43, 136, 175, 176, 177, 185, 260 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Встановити ціну позову 1052000 грн. та розмір судового збору, передбачений за подання позовної заяви в частині майнових позовних вимог 10520 ,00 грн, який необхідно сплатити позивачу протягом десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Запропонувати позивачу ОСОБА_1 виправити недоліки позову протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали, а саме: в позовній заяві зазначити ціну позову щодо вимог майнового характеру, сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру та надати до суду докази сплати судового збору.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у Кіров.обл./тг м.Бобрин/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37918230, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0011467, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Адаменко