ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1165/25 Справа № 214/731/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Олександр Іванович, на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року, яка постановлена суддею Ткаченком А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 жовтня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за період з 19 червня 2019 року по 14 квітня 2021 року в загальному розмірі 16 059 грн. 87 коп., інфляційні втрати 1061 грн. 57 коп., 3% річних 383 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» 2 270 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У травні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року у справі № 214/731/22.

Заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 не мав документів на час ухвалення судом рішення про відключення приміщення за адресою виникнення боргу від мережі централізованого опалення.

В обґрунтування вимог заявником зазначено, що до підписання договору купівлі-продажу приміщення 2 будинку АДРЕСА_2 він, разом з представником власника, провів огляд приміщення та побачив проведення реконструкції, а саме приміщення було ізольовано від зовнішніх стін та відсутнє підключення до системи централізованого опалення, відсутні опалювальні прилади, відсутні транзитні трубопроводи. Однак, представник власника не надав чіткої відповіді про наявність документів про реконструкцію приміщення та дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення. Після покупки до приміщення не подавалось централізоване опалення, тому в якості опалення він використовує альтернативне опалення. Він неодноразово звертався з цим до позивача з проханням обстеження приміщення, однак його звернення ігнорувались. У зв`язку із зверненням позивача до суду, представником відповідача адвокатом Щербань В.С., були звернення до представника колишнього власника спірного приміщення з метою надання документів про відключення приміщення від мереж централізованого опалення, на час винесення судового рішення він не мав уявлення про їх існування. І лише в кінці лютого 2024 року він отримав вказані документи. Вважає вказані обставини нововиявленими та просить задовольнити вимоги.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасування судового рішення.

Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасування судового рішення, залишено в силі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року у справі № 214/731/22 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ткаченко О.І.,просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, залишити без розгляду позовну заяву Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 19 чрвня 2019 року між відповідачем та представником ТОВ «Поділ 2000» був підписаний договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом Рисіною С.В. Під час підписання вказаного договору відповідачу не було відомо у який спосіб було проведено відключення вказаного приміщення від мереж централізованого опалення, гарячого водопостачання та проведення реконструкції, але на час ухвалення судового рішення, а саме 26.07.2023, відповідач не знав і не міг знати про існування вказаних документів.

Також, в приміщенні не було ознак встановлення індивідуального опалення.

У приміщення не подавалось централізоване опалення, тому в якості опалення відповідач використовує альтернативне джерело опалення.

У кінці лютого 2024 року представник колишнього власника вказаного приміщення вийшов на зв`язок та надав відповідачу ксерокопії документів, а саме: дозвіл від Управління житлово комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, в якому погоджено відключення від системи теплопостачання при умові влаштування альтернативного джерела опалення, датований 21.06.2002 року. Робочий проект з реконструкцій приміщення 2 будинку АДРЕСА_3 АТО у 2003 році. Акт Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію.

25.04.2024 відповідач отримав оригінали вищевказаних документів.

09.05.2024 вказане приміщення було обстежено працівниками КПТМ «Криворіжтепломережа» та видано Акт обстеження, яким встановлено відсутність опалювальних приладів та транзитних трубопроводів, які зашиті та ізольовані від приміщення.

Маючи вищевказані документи відповідачем було прийнято рішення про звернення до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

05.06.2024 представник колишнього власника приміщення надав відповідачу Акт, виданий КПТМ від 12.08.2002, в якому вказано про виконані роботи.

06.06.2024 до суду першої інстанції подано заяву про приєднання вказаного Акту до заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

У другій половині вересня 2024 року представник колишнього власника приміщення надав документи: Акт виконаних робіт від 11.07.2002, Технічні умови на проектування газопостачання, Робочий проект розрахунок теплоспоживання на опалення та гаряче водопостачання.

26.09.2024 судом першої інстанції було проігноровано надані до суду документи, відмовлено в їх долученні до матеріалів справи та винесено оскаржувану ухвалу.

Також, відповідач зауважив, що АДРЕСА_4 з 2002 року відключено від системи теплопостачання. У 2002 році не існувало законодавства України щодо заборони на встановлення альтернативного джерела опалення та відключення від систем теплопостачання в квартирах, приміщеннях в багатоповерхових будинках. Відповідач, як власник приміщення, не є споживачем послуг КПТМ «Криворіжтепломережа» про що позивачу було відомо, проте, він все рівно звернувся з позовом до суду.

Таким чином, КПТМ «Криворіжтепломережа» не надає послуги з постачання тепла за вказаною адресою та не є належним позивачем по даному позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, відповідача ОСОБА_1 , та його представника адвоката Ткаченка О.І., які кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача КПТМ Криворіжтепломережа - адвоката Демченка А.Г., який заперечував проти доводів апеляціної скарги, просив відмовити у її задоволенні, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за період з 19 червня 2019 року по 14 квітня 2021 року в загальному розмірі 16 059 грн. 87 коп., інфляційні втрати 1061 грн. 57 коп., 3% річних 383 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» 2 270 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в яній посилався на відсутність документів на час ухвалення судом рішення про відключення приміщення за адресою виникнення боргу від мережі централізованого опалення. В обґрунтування вимог заявником зазначено, що до підписання договору купівлі-продажу приміщення 2 будинку АДРЕСА_2 він разом з представником власника провів огляд приміщення та побачив проведення реконструкції, а саме приміщення було ізольовано від зовнішніх стін та відсутнє підключення до системи централізованого опалення, відсутні опалювальні прилади, відсутні транзитні трубопроводи. Однак представник власника не надав чіткої відповіді про наявність документів про реконструкцію приміщення та дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення. Після покупки до приміщення не подавалось централізоване опалення, тому в якості опалення він використовує альтернативне опалення. Він неодноразово звертався з цим до позивача з проханням обстеження приміщення, однак його звернення ігнорувались. У зв`язку із зверненням позивача до суду, представником відповідача адвокатом Щербань В.С. були звернення до представника колишнього власника спірного приміщення з метою надання документів про відключення приміщення від мереж централізованого опалення, на час винесення судового рішення він не мав уявлення про їх існування. І лише в кінці лютого 2024 року він отримав вказані документи. Вважає вказані обставини нововиявленими та просить задовольнити вимоги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається відповідач ОСОБА_1 , не є нововиявленими в розумінні законодавства, оскільки перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення. Жодної згадки ні у відзиві на позов, ні у поданих до суду документах сторони відповідача, про відключення приміщення 2 буд. АДРЕСА_2 від централізованого опалення, хоча такі відомості були відомі відповідачу ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді, що не заперечувалося заявником в судовому засіданні.

Правом на витребування письмових доказів, в тому числі листа-погодження про відключення (від колишнього власника чи від органу, який видав погодження), відповідач не скористався, хоча мав таку можливість упродовж року перебування справи на розгляді.

Відтак суд першої інстанції не вважає нововиявленими зазначені ОСОБА_1 обставини, що ґрунтуються на підставі доказів, які не були ним своєчасно подані у судовому засіданні, оскільки про їх існування він знав на момент розгляду справи, однак не подав при розгляді судової справи, клопотання про їх витребування суду не заявив. Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

У пункті 3.4 вказаного Рішення КонституційногоСуду Українивід 01грудня 2004року №18-рп/2004 зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Одним з проявів верховенства права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються.

З огляду на приписи та правила статей 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Тобто, інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії").

ЄСПЛ зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22, рішення ЄСПЛ у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Згідно зі сталою практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

ЄСПЛ розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першастатті 15 ЦК України, частина першастатті 16 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому, неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичнуо цінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судовихпомилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, якийр аніше не міг бути доступний, однак він міг би при звести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Наведені у заяві обставини щодо перегляду рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2021 року, в розумінні статті 423 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами, за яких може бути скасовано судове рішення за правилами Розділу V Глави 3 ЦПК України.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасування судового рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року у справі № 214/731/22 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії відмовлено у зв?язку з тим, що зазначені ОСОБА_1 обставини як нововиявлені, є доказами, які не були ним своєчасно подані у судовому засіданні, оскільки про їх існування він знав на момент розгляду справи, однак не подав при розгляді судової справи та клопотання про їх витребування суду не заявив.

Надання відповідачем ОСОБА_1 таких доказів після розгляду справи по суті не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У зв`язку з вищенаведеним колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасування судового рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року у справі № 214/731/22.

Апеляційна скарга не містить доводів, які спростовують вмотивований висновок суду першої інстанції щодо невідповідності доказів, а саме Акту виконаних робіт від 11.07.2002, Технічних умов на проектування газопостачання, робочий проект розрахунку теплоспоживання на опалення та гаряче водопостачання, ознакам нововиявлених обставин.

Інші викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки не впливають на висновки суду щодо відмови у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

Процесуальних порушень, які були б обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції чи призвели б до неправильного вирішення справи апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Олександр Іванович - залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 14 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: