ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 687/375/24

Провадження № 22-ц/820/53/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Булаєнком Олексієм Казіміровичем, на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року (суддя Шинкренко С.В.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позову зазначалось, що між малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11 вересня 2023 року виникла словесна суперечка, під час якої вище вказані особи обзивали одна одну нецензурними словами. В ході вказаного словесного конфлікту малолітня ОСОБА_4 неодноразово наносила удари руками та ногами в різні частини тіла неповнолітній ОСОБА_2 . Крім того, до вищевказаного конфлікту долучилась мама малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , яка в присутності сторонніх осіб вхопила неповнолітню ОСОБА_2 лівою рукою за волосся та нанесла їй один удар долонею правої руки в область лівої щоки, спричинивши фізичну біль неповнолітній ОСОБА_2 .

За даним фактом Кам?янець-Подільським РУП ГУНП в Хмельницькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Постановою Кам?янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження від 28.12.2023 кримінальне провадження № 0000338 від 12.09.2023 було закрито з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України через відсутність у діянні складу кримінального правопорушення у зв`язку з недосягненням ОСОБА_4 віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

В ході дізнання проведено експертизу, відповідно до якої встановлено, що у неповнолітньої ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді посттравматичної лівобічної сенсоневральної приглухуватості, двох синяків на передній та задній поверхні верхнього відділу лівої вушної раковини, подряпина на межі кута нижньої щелепи зліва з розповсюдженням на верхні відділи лівої передньо-бокової поверхні шиї, три подряпини в поперековій ділянці зліва, в поперековій ділянці справа, які могли утворитись у строк та за обставин, вказаних потерпілою. По своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказувала, що неповнолітньою ОСОБА_2 було витрачено багато часу на амбулаторне лікування, проведення рентгенівських знімків, здійснення судово-медичної експертизи, проведення слідчих дій в період тривалого досудового слідства та відвідування судових засідань. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 дуже хвилювалися, боляче переживали з приводу жорстокого побиття ОСОБА_2 в присутності людей-односельчан.

Звертала увагу суду на те, що особа, винна у вчиненні кримінального правопорушення і заподіянні неповнолітній ОСОБА_2 душевних страждань та моральних збитків, у втраті її здоров?я не вжила жодних заходів щодо добровільного відшкодування збитків.

Враховуючи вище викладене та те, що неправомірними діями малолітньої ОСОБА_4 неповнолітній ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, яка виразилась у втраті спокою і нормального життєвого ритму, переживань та страждань, які тривають до теперішнього часу, представник позивачки оцінила розмір заподіяної її дочці моральної шкоди у сумі 50000 грн та просила стягнути її з відповідачки.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її законна представниця ОСОБА_1 , 7000 грн у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 через представника ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що факт жорстокого побиття ОСОБА_2 є принизливим для позивачки, це морально-життєва травма як для самої позивачки так і її дочки і вони відчувають моральне пригнічення в зв`язку з цим.

Вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення про стягнення моральної шкоди у значно меншому розмірі ніж заявлено позивачкою не звернув увагу на відсутність вибачень зі сторони малолітньої ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

За змістом апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржуються, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядаються.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою Кам?янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження від 28.12.2023 встановлено, що 11.09.2023 близько 19.30 год. у с. Зарічанка, Чемеровецької ОТГ, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, на території місцевого стадіону, в ході словесної суперечки ОСОБА_3 та її малолітня донька ОСОБА_4 вчинили побиття неповнолітньої ОСОБА_2 , спричинивши їй тілесні ушкодження. (а.с.16-18).

По даному факту кримінальне провадження було закрито з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України через відсутність у діянні складу кримінального правопорушення у зв`язку з недосягненням ОСОБА_4 віку, з якого настає кримінальна відповідальність, а також відсутністю будь-яких тілесних ушкоджень внаслідок удару долонею, який ОСОБА_3 нанесла неповнолітній ОСОБА_2 .

Згідно висновку експерта №341 від 21.09.2023 у неповнолітньої ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді посттравматичної лівобічної сенсоневральної приглухуватості, двох синяків на передній та задній поверхні верхнього відділу лівої вушної раковини, подряпина на межі кута нижньої щелепи зліва з розповсюдженням на верхні відділи лівої передньо-бокової поверхні шиї, три подряпини в поперековій ділянці зліва, в поперековій ділянці справа, які могли утворитись у строк та за обставин, вказаних потерпілою. По своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 11-12).

З висновку експерта №398 від 19.10.2023 вбачається, що виявлені у потерпілої ОСОБА_2 тілесні ушкодження виникли саме від дій малолітньої ОСОБА_4 , а три подряпини в поперековій ділянці зліва, в поперековій ділянці справа, могли утворитись в тому числі при боротьбі та самообороні (а.с.13-15).

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.02.2024 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 о 19.30 год. на території місцевого стадіону у АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим порушила вимоги ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» (а.с.19).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 43000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого нею розміру моральної шкоди, і що такий заявлений розмір моральної шкоди відповідає ступеню та характеру страждань позивачки та її дочки.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною першою статті 1178 ЦК України передбачено, що шкода, завдана малолітньою особою, яка не досягла чотирнадцяти років, відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

За загальним правилом цього положення відповідальність за шкоду, завдану малолітніми особами, несуть батьки (усиновлювачі), опікуни малолітньої особи або інша фізична особа, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи. Оскільки обов`язок здійснювати виховання дитини покладається у рівній мірі на обох батьків, обидва батьки у рівній мірі несуть відповідальність за шкоду, завдану малолітньою особою. При цьому відповідальність покладається на них незалежно від того, чи проживають вони разом з дитиною, чи ні.

Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру унаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною першою статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених частиною другою цієї статті.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації установлена законом ( STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року ).

Разом з тим, доказами, що підтверджують розмір моральної шкоди можуть слугувати дані, що підтверджують дійсність моральних страждань, їх тяжкість та зміну звичного способу життя потерпілого.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, чч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Абз.2 п.5, п.9 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1995 р. "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір моральної шкоди не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 43000 грн є правильним, оскільки, позивачка не довела достатніми та допустимими доказами заявленого нею розміру моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених належними доказами, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що судом не було повно та об`єктивно розглянуто справу, є помилковими.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до власного тлумачення норм права та до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Булаєнком Олексієм Казіміровичем, залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року в частині відмови в позові залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 січня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай