Провадження № 2-о/357/84/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання Каплічної Ж.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківська міська рада Київської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

26.10.2024 представник заявниці, адвокат Вдовика Олена Миколаївна, звернулася до суду з даною заявою, шляхом направлення у системі «Електронний суд», яка зареєстрована судом 28.10.2024, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 09.04.2021, а фактично за цією адресою вона проживає з січня 2010 року. 21 жовтня 2015 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Чоловік заявниці, ОСОБА_2 , був сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матір чоловіка заявниці померла ще у 1967 році. ОСОБА_3 , після смерті першої дружини, одружився з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мала свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від першого шлюбу. Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були зведеними братами та проживали з однією адресою з моменту одруження їх батьків, а саме в будинку АДРЕСА_2 . Чоловік Заявниці, ОСОБА_2 , був за професією далекобійником та майже весь час проводив у відрядженнях. Опіка, над пристарілим подружжям полягла в той час на саму заявницю. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 помер у віці 79 років, наслідком його смерті було важке онкологічне захворювання, він довго та важко хворів. Саме заявниця була тією близькою людиною, яка опікувалась хворим батьком. Оскільки, син ОСОБА_6 постійно був у відрядженнях, пасинок ОСОБА_7 теж постійно важко працював, а дружині ОСОБА_8 на той час було вже 83 роки і вона сама потребувала сторонньої допомоги. Тому на плечі заявниці полягло піклування за похилим подружжям. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 у віці 86 років померла. Заявниця здійснила поховання мачухи самостійно, оскільки чоловік був далеко за кордоном. Після смерті батьків вона з чоловіком залишились і далі проживати у вказаному будинку та разом із ними завжди проживав звідний брат ОСОБА_7 , який мав хитке здоров`я та тяжку травму, що позбавила його можливості вільно пересуватись. Брати між собою мали гарні стосунки. Жодних нарікань, що вони не є рідними у них не виникало. Бакал ОСОБА_7 був одиноким, оскільки розлучився ще в кінці 80-х років. Заявниця для ОСОБА_7 була теж близькою людиною, оскільки розуміла як важко йому одному без сім`ї підтримувати чистоту, охайність приміщення, доглядати за собою та готувати страви. ІНФОРМАЦІЯ_8 внаслідок довгої та важкої хвороби помер ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_9 раптово помер і чоловік заявниці. Відповідно до Витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/9682 від 01.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано п`ять осіб: ОСОБА_5 (зведений брат чоловіка зявниці) ОСОБА_1 (Заявниця) ОСОБА_2 (чоловік заявниці) ОСОБА_9 (донька ОСОБА_2 ) ОСОБА_10 (донька ОСОБА_2 ). Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть № 180 від 06.04.2024, ОСОБА_5 помер вдома, причина смерті перфорація виразки товстого кишківника. Після смерті двох рідних людей, заявниця звернулась до Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав. Перевіривши всі наявні документи, державним нотаріусом Карпусь І.О. було винесено Постанову № 1104/02-31 від 14.08.2024, відповідно до якої нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , оскільки відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 . Заявниці необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_5 аби вступити у спадщину після його смерті та отримати свідоцтво про право на спадщину, в порядку ст. 1264 ЦК України. На день смерті ОСОБА_5 , йому на підставі договору дарування від 10.07.1986 за № 1-3048 посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської нотаріальної контори, належало 23/100 частин будинку та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.06.1981 за № 11465 належало 1/4 частини житлового будинку. Чоловіку заявниці, ОСОБА_2 , на день смерті належало 52/100 частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.11.2017. Таким чином, два брати володіли цілим будинком, який і заявниця має успадкувати, після смерті чоловіка як спадкоємиця І черги, після смерті ОСОБА_5 як спадкоємиця 4 черги, оскільки проживала разом з ним понад 5 років однією сім`єю. Померлий ОСОБА_11 для заявниці був членом сім`ї, був як брат. Відповідно до Договору-замовлення, заявниця здійснила поховання як свого чоловіка ОСОБА_2 так і його зведеного брата ОСОБА_5 , провела поминальні обіди після смерті обох братів та доглядає за їх та їхніх батьків могилами. Відповідно до технічного паспорту від 27.07.2011, житловий будинок АДРЕСА_3 другому має загальну площу - 124,6 кв.м., житлову -78,5 кв.м. Відповідно до технічного паспорту та право власності кімнати у будинку не виділені окремо кожному з співвласників. З технічного паспорту очевидно, що співвласники вільно користуються всіма кімнатами безперешкодно, мали спільну ванну та вбиральню, що свідчить про те, що між зведеними братами, заявницею склались дружні відносини, вони вважали себе однією сім`єю. Перешкод у користуванні житловим будинком не було, ОСОБА_5 проживав самотньо, його єдиний син від шлюбу після розлучення батьків, разом з матір`ю у кінці 80-х років залишив Україну та разом з матір`ю поїхав до РФ та зв`язку з ними немає більше 30 років. Іншого шлюбу ОСОБА_5 після розлучення так і не уклав. Через свою самотність ОСОБА_5 сприймав сім`ю зведеного брата як свою рідну сім`ю. Разом з батьками він займався вихованням дітей брата, завжди був присутній на всіх святах. Сім`я зведеного брата ОСОБА_6 не відгороджувалась від ОСОБА_7 , між кімнатами в будинку облаштований внутрішній прохід, що дозволяло ОСОБА_7 в будь-який час прийти до брата ОСОБА_6 і його сім`ї на вечерю, подивитись телевізор. В свою чергу, ОСОБА_11 мав слабке здоров`я, у 2017році він впав зі сходів та отримав перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням, деформацію тазового кільця. Отримана травма вдалась взнаки на здоров`ї ОСОБА_5 , перелом так і не загоївся належним чином, а тому в подальшому він був позбавлений повноцінно рухатись, з 2017 року він не залишав подвір`я будинку, оскільки був обмежений в рухах. Окрім цього, ОСОБА_5 , мав виразку товстого кишківника, що постійно його турбувала. Саме, заявниця та її чоловік лікували брата. Так, у період з 15.03.2019 по 22.03.2019 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікування у ТОВ «СІТІМЕДАЛЯНС» з діагнозом виразка товстого кишківника. Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 рекомендовано дотримання дієти та зазначено, що він потребує сторонньої допомоги. Організація дієтичного харчування полягла на плечі заявниці, вона з розумінням віднеслась, що ОСОБА_5 , як чоловік, навряд чи буде готувати собі дієтичні страви, що в подальшому знову призведе до загострення виразки та чергової кровотечі. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №7» ОСОБА_5 звернувся за допомогою зі скаргами болі внизу живота та діареєю. Під час огляду було виявлено, що ОСОБА_5 страждав та виразку товстого кишківника. Пацієнта було направлено на обстеження за допомогою колоноскопії, під час якої підтвердилось, що пацієнт страждає на виразковий коліт. Було назначено відповідне лікування. І знову контроль над прийомом пігулок та дотриманням дієти полягли на плечі заявниці. Через наявність виразки товстого кишківника, ОСОБА_5 постійно страждав від гострої болі, сильної нудоти і блювоти, підвищення температури тіла та загальну слабкість. Причиною смерті ОСОБА_5 була перфорація виразки товстого кишківника, що підтверджує його важкий стан хвороби та потребу у сторонній допомозі останні роки. Як зазначалось вище, ОСОБА_5 був самотнім та з доходу мав лише пенсію по віку у невеликому розмірі. В зв`язку з тим, що перелом голівки стегнової кістки вдавався взнаки весь час, саме ОСОБА_12 організовувала побут ОСОБА_13 , який віддав їй свою банківську карту, на яку приходила пенсія, аби вона купувала все необхідне. Саме ОСОБА_1 сплачувала за комунальні платежі, які приходили на ім`я ОСОБА_5 . ОСОБА_5 не мав жодних доходів, окрім невеликої пенсії, тому саме заявниця та її чоловік самостійно проводили ремонт в кімнатах, де проживав ОСОБА_7 , так, як останній ні матеріально, ні фізично не міг зробити ремонтні роботи. Оскільки ОСОБА_7 не мав зайвих коштів, заявниця самостійно вирішила зробити в кімнаті, в якій проживав ОСОБА_7 , ремонт. За період з 2018 року вона замовила та придбала йому шафу, тумбу та крісло, купила міжкімнатні двері, в кімнаті пофарбувала стіни. Заявниця завжди турбувалась за добробут ОСОБА_7 , а він у свою чергу, дуже часто готував вечерю для всієї сім`ї, яка постійно працювала, годував собаку заявниці, прибирав по мірі можливостей, дивився за внуками заявниці, коли вони приходили до неї в гості та сприймав їх, як своїх рідних, намагався робити їм подарунки в міру своїх можливостей. З огляду на вищезазначене, заявниця та спадкодавець ОСОБА_7 в період спільного проживання були поєднані взаємними сімейними правами та обов`язками, вели спільний побут та спільне господарство, спільно харчувались, робили поточні ремонти в будинку, сплачували комунальні платежі, заявниця лікувала та доглядала спадкодавця в період хвороби останнього, похоронила за власні кошти. Встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, необхідно заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Тому, просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , однією сім`єю у період не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 06.09.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 .

30.10.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

30.10.2024 судом постановлено ухвалу, про витребування з Третьої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завіреної копії спадкової справи з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 та витребування з Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформації щодо перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця міста Біла Церква Київської області, Україна, у зареєстрованому шлюбі, інформації щодо наявності у нього дітей.

30.10.2024 судом постановлено ухвалу, про виклик та допит у судовому засіданні свідків: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Заявниця - ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі.

Представник заявниці, адвокат Вдовика Олена Миколаївна, у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі та просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у місті Біла Церква Київської області, однією сім`єю у період не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заінтересована особа - Білоцерківська міська рада Київської області представника у судове засідання не направила, про день час місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради за наявними матеріалами на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Судом встановлено, що заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , являється інвалідом другої групи з 23.05.2023 довічно, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 жовтня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджено матеріалами справи (а.с.20-28,67-68).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.27), ІНФОРМАЦІЯ_16 народився ОСОБА_2 , батьком якого зазначений ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.75), ІНФОРМАЦІЯ_17 народився ОСОБА_5 , матір`ю якого зазначена ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_3 (а.с.14), 03 грудня 1970 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , було зареєстровано шлюб.

Також, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_20 у віці 55 років у місті Біла Церква Київської області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_18 ; ІНФОРМАЦІЯ_21 у віці 85 років у місті Біла Церква Київської області померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_19 ; ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 69 років у місті Біла Церква Київської області помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджено матеріалами справи (а.с.15,18,30, 71-72).

З матеріалів справи (а.с.15-19, 21-21, 25-26, 31-32, 55, 69, 73-74), вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали: з 26.12.1970 по день смерті - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; з 17.12.1961 по день смерті - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; з 10.01.1978 по день смерті - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з 08.12.2000 по день смерті - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно матеріалів справи (а.с.56-66), після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме: домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належало їм на підставі договору дарування від 10.07.1986 за № 1-3048, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської нотаріальної контори, свідоцтва про право на спадщину від 15.06.1981 за № 11465, свідоцтва про право на спадщину від 02.11.2017 за № 2278.

З технічного паспорту від 27.07.2011 (а.с.56-60), вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_3 має загальну площу - 124,6 кв.м., житлову -78,5 кв.м., складається з 5 житлових кімнат та допоміжних приміщень.

З матеріалів справи (а.с.23-24, 29-30,33-42,69-70) вбачається, що ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком у період з 2016 по 2024 рік проводили ремонтні роботи в будинку, придбали меблі, техніку та міжкімнатні двері, заявниця займалася лікуванням та купівлею ліків для ОСОБА_16 , займалася поховання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та провела поминальні обіди після їх смерті.

Згідно медичної документації (а.с.43-46), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у 2017 році отримав перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням та деформацію тазового кільця, що в подальшому позбавило його повноцінно рухатись; у період з 15.03.2019 по 22.03.2019 він перебував на стаціонарному лікуванні у ТОВ «СІТІМЕДАЛЯНС» з діагнозом виразка товстого кишківника та згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого йому було рекомендовано дотримання дієти та зазначено, що він потребує сторонньої допомоги; 08.09.2020 лікарем Київської міської лікарні № 7 його було направлено на обстеження та призначено лікування; згідно Лікарського свідоцтва про смерть № 180 від 06.04.2024 він помер вдома, причина смерті перфорація виразки товстого кишківника.

З листа ГУ ПФУ у Київській області від 30.05.2024 (а.с.47-48), вбачається, що ОСОБА_1 зверталася із заявами про отримання допомоги на поховання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та отримала відповідну грошову допомогу на рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк».

Згідно інформації, наданої АТ «Укрпошта» на виконання ухвали суду про витребування доказів, (а.с.128-131), при оплаті комунальних послуг по житловому будинку АДРЕСА_3 , платником зазначався номер телефону, який належить заявниці - ОСОБА_1 .

З матеріалів спадкової справи № 157/2024 (а.с.115-125), вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 було заведено спадкову справу щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , інші спадкоємці про свої права не заявили, заповіт не посвідчувався.

Згідно постанови державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Карпусь І.О. (а.с. 53-54), ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем.

Згідно повідомлення Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.11.2024 за № 30.1-28/3022 (а.с.126), в архівному відділі актових записів за період з 13.10.1988 по 05.04.2024 щодо перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця міста Біла Церква Київської області, Україна, у зареєстрованому шлюбі та наявності у нього дітей не виявлено.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснила, що вона знайома із заявницею з 1992 року, адже вони разом працювали в дитячому садочку, а в подальшому після одруження заявниці з ОСОБА_2 стали товаришувати сім`ями. З 2015 року вона часто бувала в гостях у заявниці за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , особисто займалася господарством у будинку, готувала для усіх мешканців, сплачувала комунальні послуги та разом із чоловіком проводила ремонтні роботи у будинку, зокрема й у кімнаті ОСОБА_5 . Останній дуже хворів, не міг сам пересуватися з 2017 року, тому заявниця ним опікувалася, займалася його лікуванням, забезпечувала необхідним харчуванням, вони вели спільний побут, були як одна сім`я.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснив, що заявницю знає з 2015 року, а її чоловіка - ОСОБА_2 знав зі школи, вони разом навчалися та товаришували по спортивним заняттям. За адресою: АДРЕСА_1 проживали: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка і на даний час там проживає, усі вони жили як одна родина, були пов`язані спільним побутом, турбувалися один про одного. Заявниця займалася господарством по будинку, готувала усім членам сім`ї, піклувалася про кожного як про рідного. ОСОБА_5 з 2017 року не міг себе сам обслуговувати, тому ОСОБА_17 доглядала за ним, забезпечувала необхідне йому харчування, прала його речі та піклувалася про нього, як про брата чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

За змістом ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

П. 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31березня 1995року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7від 30травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем.

Так, Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі №461/4689/15-ц та від 12 серпня 2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зав`язків.

Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що спір про право на спадкове майно відсутній, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , постійно проживала разом із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у місті Біла Церква Київської області, однією сім`єю у період не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, несли спільні витрати в утриманні житла, між ними були теплі сімейні відносини, вони підтримували один одного матеріально, психологічно та духовно, що підтверджено матеріалами справи, які узгоджуються з показаннями свідків.

Керуючись ст.3 СК України, ст. 1218, 1220, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст. 4, 5, 10, 293, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), заінтересована особа: Білоцерківська міська рада Київської області (, місцезнаходження: вулиця Ярослава Мудрого, будинок 15, місто Біла Церква, Київська область, 09117), про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у місті Біла Церква Київської області, однією сім`єю у період не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.01.2025.

Суддя: О. В. Бондаренко