Справа № 165/3860/24 Головуючий у 1 інстанції: Гайворонський О. В.
Провадження № 22-ц/802/78/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача (в режимі відеконференції) Добраниці В. М.,

представника відповідача (в режимі відеоконференції) Фільченкової А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів шляхом примусового виконання обов`язку в натурі за апеляційною скаргою відповідача Державного підприємства «Документ» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 06 листопада 2024 року та додаткове рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2024 року

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бєжанову К. І. звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 03 квітня 2024 року він звернувся до відповідача Державного підприємства (далі ДП) «Документ», а саме до відокремленого підрозділу (філії) ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін, за оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон та отримання послуги з організації відправлення до філії ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін, та подальшої видачі виготовленого на його ім`я паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Для отримання зазначених послуг він оформив заяву-приєднання № 1895802 до публічного договору про надання послуг та вніс плату за замовлені послуги на загальну суму 1 998 грн. Внаслідок зазначених дій він акцептував публічний договір про надання послуг з ДП «Документ».

Позивач зазначав, що у мобільному застосунку «Дія» відображається інформація про те, що 08 квітня 2024 року на його ім`я виготовлений закордонний паспорт НОМЕР_1 , орган, що видав 2129 (Мукачівський відділ № №2 Головного управління Державної міграційної служби (далі - ГУ ДМС) України в Закарпатській області), проте, зі спливом більше ніж чотири місяці з дати звернення до філії ДП «Документ» в Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін, він так і не отримав зазначений документ.

У відповідь на адвокатський запит з проханням повідомити, чи було Мукачівським відділом № 2 ГУ ДМС України в Закарпатській області здійснено поштове відправлення до філії ДП «Документ», розташованої у Федеративній Республіці Німеччина у м. Берлін, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 , ГУ ДМС України в Закарпатській області листом №2101.4.2-6391/2101/01-24 від 22 липня 2024 року повідомило, що вказаний документ відправлений до відокремленого підрозділу (філії) ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін.

У зв`язку з відсутністю у відповіді ГУ ДМС України в Закарпатській області точної інформації щодо дати відправки паспорта адвокатом повторно надіслано запит з проханням надати інформацію про те, коли саме (день, місяць, рік) органами ДМС України було надіслано виготовлений на ім`я ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон до відокремленого підрозділу (філії) ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін. У відповідь на повторний запит ГУ ДМС України в Закарпатській області листом № 2101.4.2-6656/2101/01-24 від 01 серпня 2024 року повідомило, що 08 липня 2024 року за вих. №2129-679/2129.31-24 паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виготовлений на ім`я ОСОБА_1 , відправлено до ДП «Документ» м. Київ для подальшої відправки до ДП «Документ» філія у Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін.

Позивач також вказував, що на запит від 30 липня 2024 року до ДП «Документ» щодо місцезнаходження станом на дату надання відповіді на запит паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виготовленого на його ім`я, ДП «Документ» листом від 02 серпня 2024 року за вих. № 1/9-2335 повідомило, що станом на 01 серпня 2024 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , оформлений на його ім`я, до центру обслуговування громадян ДП «Документ» у м. Берлін, Федеративна Республіка Німеччина, не надходив.

Позивач вважає, що відповідач порушив взяте на себе договірне зобов`язання щодо надання сплаченої послуги, оскільки ДП «Документ» в особі відокремленого підрозділу (філії) в Федеративній Республіці Німеччина, м.Берлін, так і не видало замовлений ним паспорт громадянина України для виїзду за кордон, незважаючи на те, що за послуги він сплатив кошти і вказаний документ виготовлений та знаходиться в розпорядженні ДП «Документ».

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ДП «Документ» відправити до відокремленого підрозділу (філії) ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виготовлений на його ім`я, та організувати видачу йому у відокремленому підрозділі (філії) ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін, виготовленого на його ім`я паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законного сили, а також стягнути з відповідача на свою користь понесені по справі судові витрати.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 06 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ДП «Документ» відправити до відокремленого підрозділу (філії) ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виготовлений на ім`я ОСОБА_1 , та організувати видачу ОСОБА_1 у відокремленому підрозділі (філії) ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м. Берлін, виготовленого на його ім`я паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Додатковим рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено та стягнуто з ДП «Документ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 33 400 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням відповідач ДП «Документ» подало апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковими та зроблені судом внаслідок неправильного застосування норм матеріального права. Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки як вбачається із змісту позовних вимог відносини, які виникли між сторонами у цій справі є договірними. Позивачем не зазначено яке саме право його як споживача порушено, коли і в чому це виявилося, способи захисту і які належить вжити суду заходи. Позовні вимоги позивача не містять фактичних посилань на Закон України «Про захист прав споживачів», а пред`явлені до відповідача з метою зобов`язання вчинити певні дії, тому суд першої інстанції повинен був передати справу за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва і така справа мала розглядатися за місцезнаходженням відповідача. Крім того, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які стягнуті додатковим рішенням суду, є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду належить скасувати, а провадження у справі закрити, виходячи з таких мотивів.

Задовольняючи позов у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами по справі виникли зобов`язальні відносини щодо надання відповідачем послуги з організації відправлення виготовленого на ім`я позивача паспорта громадянина України для виїзду за кордон та видачі відповідачем зазначеного паспорта позивачу, однак, відповідач уникає та зволікає з виконанням взятих на себе обов`язків.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 у своїх вимогах просив суд зобов`язати ДП «Документ» відправити до відокремленого підрозділу (філії) ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м.Берлін, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виготовлений на його ім`я, та організувати видачу йому у відокремленому підрозділі (філії) ДП «Документ» у Федеративній Республіці Німеччина, м.Берлін, виготовленого на його ім`я паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позивачем обрано такий спосіб захисту свого порушеного права, як захист прав споживачів шляхом зобов`язання виконати обов`язок в натурі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктами 5, 17, 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

ДП «Документ» не є надавачем послуг в розумінні цього Закону, а позивач не має статусу споживача цих послуг, а відтак спірні правовідносини не є приватно-правовими з огляду на наступне.

Згідно з пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» цей Закон визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Пунктами 1, 4-1 ч. 1 ст. 2 цього Закону передбачено, що уповноваженими суб`єктами згідно з цим Законом є: розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; державне підприємство, що належить до сфери управління розпорядника Реєстру.

За змістом п. 1 Положення «Про Державну міграційну службу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 1.1. статуту ДП «Документ», затвердженого наказом ДМС України № 200 від 13 серпня 2014 року, передбачено, що ДП «Документ» засноване на державній власності і належить до сфери управління ДМС України. Підприємство функціонально включене до системи органів міграційної служби України.

Підпунктом 2.3.1. п. 2.3 статуту підприємства визначено, що предметом діяльності підприємства є: організація роботи з надання представницьких, інформаційно-консультаційних та інших послуг громадянам України у сфері міграції.

Отже, ДП «Документ» в розумінні Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» є державним підприємством, яке належить до сфери управління ДМС України, та, відповідно, розпорядником Реєстру і уповноваженим суб`єктом і в розумінні Закону України «Про адміністративні послуги» суб`єктом надання адміністративних послуг.

Згідно з пунктами 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, вказаний спір є публічно-правовим, а ДП «Документ» в розумінні ст. 4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, а відтак норми Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюють свою дію.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, вказаний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 20 КАС України визначено категорії спорів, які підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним. Згідно з ч. 2 цієї статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Отже, вказаний спір підсудний окружним адміністративним судам.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалюючи оскаржуване рішення у цій справі суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спір між сторонами по справі є публічно-правовим, а ДП «Документ» в розумінні ст. 4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, а тому із порушенням норм процесуального права розглянув дану справу, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення суду у цій справі з порушенням правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, тому з підстав, передбачених статтями 255, 377 ЦПК України, його належить скасувати, а провадження у справі закрити.

У зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення суду першої інстанції додаткове рішення суду, яким вирішено питання про розподіл судових витрат, також підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства «Документ» задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 06 листопада 2024 року та додаткове рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2024 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів шляхом примусового виконання обов`язку в натурі закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з цим позовом до відповідного адміністративного суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: