Справа № 939/3004/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2025 рокуселище Бородянка

Бородянський районний суд Київської області в складі: головуючого судді - Герасименко М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 62 500 грн, строком кредитування 36 місяців, зі сплатою річних процентів у розмірі 0,01% від суми боргу за договором і щомісячних процентів у розмірі 2,70% від суми кредиту. 09 грудня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, його заборгованість станом на 07 листопада 2024 року становить 95 163,30 грн, з яких: 59 076,57 грн заборгованість по тілу кредиту, 10,44 грн заборгованість по річним процентам, 36 076,29 грн заборгованість по щомісячним процентам. У зв`язку з вказаними обставинами, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № від 07 грудня 2021 року в розмірі 95 163,30 грн і судові витрати.

За ухвалою суду від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов; відповідач відзив на позов суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 62 500,00 грн, строком кредитування 36 місяців до 06 грудня 2024 року, зі сплатою річних процентів у розмірі 0,01% від суми боргу за договором і щомісячних процентів у розмірі 2,70% від суми кредиту (а.с. 10-11, 12-13, 14, 15-18, 60-63).

Згідно розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № станом на 07 листопада 2024 року становить 95 163,30 грн і складається із: 59 076,57 грн заборгованість по тілу кредиту, 10,44 грн заборгованість по річним процентам, 36 076,29 грн заборгованість по щомісячним процентам (а.с. 30, 31-55).

01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 у відповідності до умов якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 19-29).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до вимог ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору.

Водночас, звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач не довів факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором від первісного кредитора до позивача.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 09 грудня 2021 року відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 АТ «Таскомбанк» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № .

Водночас, судом встановлено, що кредитний договір № , укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» і ОСОБА_1 пізніше (07 грудня 2021 року) ніж договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 (01 вересня 2021 року), на який посилається позивач, як підставу набуття права вимоги.

Згідно договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (п. 2.1). Крім того, зміст вказаного договору відступлення права вимоги містить визначення основних термінів, зокрема, права вимоги права грошової вимоги (боргових зобов`язань) за фінансовими кредитами первісного кредитора за кредитними договорами до позичальників щодо погашення заборгованостей, які виникли на підставі укладених між первісним кредитором та позичальниками кредитних договорів, та підтверджуються документацією, а також інші права вимоги за кредитними договорами і договорами забезпечення (п.1.7).

Отже, зі змісту вказаного договору про відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року не вбачається, що такий договір передбачає відступлення права грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), а тому суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факту відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором № від первісного кредитора до АТ «Таскомбанк».

Водночас слід зазначити, що п.2.2 договору відступлення права вимоги свідчить лише про те, що сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, які виникли на момент укладення вказаного договору. При цьому положень, якими б було передбачено можливість передання первісним кредитором права вимоги до позичальників новому кредитору за зобов`язаннями, які виникнуть в майбутньому, вищевказаний договір не містить.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами факт відступлення ТОВ «ФК «ЦФР» і відповідно набуття АТ «Таскомбанк» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 07 грудня 2021 року, то суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, а тому дійшов висновку про необхідність відмови в їх задоволенні.

З огляду на те, що в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 14 січня 2025 року.

СуддяМ.Герасименко