КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/1848/24 Головуючий у 1 інстанції: Хромова О.О.
Провадження № 22-ц/824/2340/2025 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року про повернення відзиву на позов та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року у справі за позовом Державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В січні 2024 року ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Розпорядженням по Управлінню справами Апарату Верховної Ради України від 31 грудня 2015 року № 100 вказаний будинок був переданий на баланс ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України», яке забезпечує його утримання та обслуговування. Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов`язання по оплаті наданих житлово-комунальних послуг. ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з 01 грудня 2019 року по 01 січня 2024 року в розмірі 30 385,59 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2024 року провадження у справі за позовом ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» відкрито. 28 лютого 2024 року до суду надійшов відзив на позов відповідача ОСОБА_1 . Ухвалою Дніпровського районного суду від 25 липня 2024 року відзив ОСОБА_1 на позовну заяву повернуто без розгляду у зв`язку із недотриманням відповідачем вимог ст. 178 ЦПК України.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року позов ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» заборгованість по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 30 385,59 грн. а також судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Не погоджуючись із ухвалою Дніпровського районного суду від 25 липня 2024 року та рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати вказану ухвалу та рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України». Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув поданий ним відзив на позовну заяву, чим порушив право на доступ до правосуддя. Вирішуючи спір по суті, суд помилково вважав встановленим, що розпорядженням по Управлінню справами Апарату Верховної Ради України № 100 від 31 грудня 2015 року будинок АДРЕСА_2 був переданий на баланс ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України». Станом на 01 грудня 2019 року ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України не існувало, його статут був затверджений лише 28 грудня 2021 року і про будь-яке правонаступництво щодо попереднього підприємства з аналогічною назвою в ньому не йдеться. В самому тексті розпорядження по Управлінню справами Апарату Верховної Ради України від 31 грудня 2015 року № 100 не зазначено точної назви підприємства і тому зрозуміти хто, кому і що саме передавав неможливо. У відзиві на позов він звертав увагу суду на очевидні порушення закону, які допущені при створенні ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» як юридичної особи публічного права та при проведенні державної реєстрації. Звертає увагу на те, що нова редакція Статуту ДП «Управління житловими будинками» Управління справами апарату Верховної Ради України» затверджена розпорядженням по Управлінню справами Апарату Верховної Ради України 28 грудня 2021 року №223 тимчасово виконуючим обов`язки керівника Управління справами. Водночас, відповідно до Положення про Апарат Верховної Ради України, Управління взагалі не є юридичною особою, а керівник Управління не наділений повноваження створення юридичних осіб публічного права державної форми власності. Створення ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» не погоджено Кабінетом Міністрів України, що є унеможливлює його існування. Зазначає, що ним укладені угоди з ПАТ «АК «Київводоканал», ТОВ «Київські енергетичні послуги», КПВОК «Київтеплоенерго», КП «Київкомунсервіс», на підставі яких він отримує послуги безпосередньо від цих компаній, сплачує за надані послуги. Позивач ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України ніякого відношення до цих послуг не має. Ані він, ані члени його родини ніколи не укладали договорів із ДП «Управління житловими будинками» Управління справами апарату Верховної Ради України» на надання житлово-комунальних послуг. ДП «Управління житловими будинками» Управління справами апарату Верховної Ради України» здійснює свою діяльність поза межами, визначеними статутом та чинним законодавством. У позивача відсутні документи, що підтверджують виникнення права вимоги по стягненню заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. Суд помилково вважав, що у нього були відсутні претензії та скарги щодо ненадання чи неякісного надання житлової послуги ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України. 02 вересня 2019 року на адресу позивача направлений лист з підписами всіх мешканців будинку про незгоду з підвищенням тарифу на обслуговування будинку та прибудинкової території. 02 жовтня 2023року він звернувся до позивача із заявою щодо відмови від надання йому послуги з управління багатоквартирним будинком аби чітко довести до нього своюпозицію щодо нав`язування непотрібних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали та рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Повертаючи відзив ОСОБА_1 на позовну заяву ДП «Управління житловими будинками» Управління справами апарату Верховної Ради України, суд першої інстанції виходив з того, що він був поданий з порушенням вимог ст. 178 ЦПК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до відзиву на позов не додав документів, що підтверджують надіслання його іншим учасникам справи. А відтак, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення відзиву на позов.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції від 25 липня 2024 року, ОСОБА_1 не навів доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо порушення ним вимог вказаної норми. В даному випадку повернення судом першої інстанції відзиву на позов не може бути розцінене як обмеження права відповідача на доступ до правосуддя.

Колегія суддів враховує, що спір між ДП «Управління житловими будинками» Управління справами апарату Верховної Ради України та ОСОБА_1 вже був розглянутий, у зв`язку з чим скасування вказаної ухвали суду першої інстанції про повернення відзиву не має правового значення.

Всі заперечення щодо заявлених ДП «Управління житловими будинками» Управління справами апарату Верховної Ради України позовних вимог викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, а тому підлягають оцінці в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 серпня 2023 року, інформації з Електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 08 червня 2006 року та зареєстрований у вказаній квартирі.

Відповідно до розпорядження по Управлінню справами Апарату Верховної Ради України № 100 від 31 грудня 2015 року житловий будинок АДРЕСА_2 передано з балансу Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України на баланс ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України, яке забезпечує надання власником квартир у вказаному будинку послуг утримання будинку та прибудинкової території.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка відповідно до довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період з 01 грудня 2019 року по 01 січня 2024 року становить 30 385,59 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом встановлено, що ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 , власником квартири АДРЕСА_3 в якому є ОСОБА_1 . Позивач забезпечує надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території.

Згідно довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання по оплаті послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01 грудня 2019 року по 01 січня 2024 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 30 385,59 грн.

В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували наведених у вказаній довідці розрахунків. А тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення ОСОБА_1 на користь ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» вказаної заборгованості.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1. на порушення вимог Закону при створенні ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» як юридичної особи публічного права, а також на здійснення ним діяльності поза межами Статуту.

В матеріалах справи відсутні докази скасування державної реєстрації ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» як юридичної особи.

При вирішенні заявлених позовних вимог суд не вправі надавати оцінку правомірності створення та державної реєстрації ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» як юридичної особи, оскільки вказані питання не входять до предмета доказування в даній справі.

Відповідно до положень Статуту ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» було засноване на державній власності та належить до сфери управління Апарату Верховної Ради України. В Статуті визначено, що основною метою діяльності підприємства є, зокрема, обслуговування та утримання в належному технічному стані багатоквартирних будинків та гуртожитків Верховної Ради України, іншого житлового та нежитлового фонду, об`єктів соціального призначення, забезпечення надання житлово-комунальних послуг та отримання прибутку від провадження господарської діяльності.

Апелянт ОСОБА_1 зазначав, що будинок АДРЕСА_2 не міг бути переданий на баланс ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» на підставі розпорядження по Управлінню справами Апарату Верховної Ради України від 31 грудня 2015 року № 100, оскільки на той час ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» не існувало, а його Статут був затверджений лише 28 грудня 2021 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надав доказів того, що у вказаному розпорядженні йдеться про передачу будинку не позивачу ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України», а іншій юридичній особі.

Згідно наявної у матеріалах справи копії Статуту ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» 28 грудня 2021 року була затверджена нова редакцію Статуту ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України», а не сам Статут.

Колегією суддів встановлено, що ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» було зареєстроване 04 грудня 2015 року, тобто до прийняття вказаного розпорядження.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що він не укладав з ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» договір на надання житлово-комунальних послуг та письмовов відмовлявся від надання позивачем відповідних послуг.

Заперечуючи проти вимог ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України», ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження того, що послуги по утриманню будинку та прибудинкової території надає не позивач, а інша особа. Сама по собі відсутність підписаного договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє ОСОБА_1 від виконання ним свого обов`язку по оплаті наданих послуг.

Крім того, послуги по утриманню будинку і прибудинкової території надаються всім власникам житлових і нежитлових приміщень вцілому, без виокремлення конкретних житлових та нежитлових приміщень. Тому направлення відповідачем листа про відмову від отримання відповідних послуг не свідчить про припинення договірних відносин з надавачем таких послуг.

Апелянт не надав суду доказів того, що ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» не надавало послуги по утриманню будинку і прибудинкової території. Також він не надав доказів на спростування наданої позивачем довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

При вирішенні спору суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, повно та всебічно з`ясував обставини, які мають значення для справи. А тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.