1Справа № 335/7705/24 2/335/170/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., представника позивача Фарзаєвої К.А., представника відповідача Плецької Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання представника позивача про закриття провадження у цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,
На розгляді суду перебуває цивільна справа за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.
Ухвалою судді від 10.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
24.10.2024 від представника відповідача адвоката Плецької Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву.
18.11.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів та письмові пояснення у справі.
21.11.2024 представник відповідача звернулася до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, яке вмотивоване тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки нежитлове приміщення, в яке позивачем надаються комунальні послуги, використовується відповідачем в господарській діяльності.
23.12.2024 представником позивача подані заперечення на клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, в якій представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що власником приміщення є відповідач фізична особа. Нежитлове приміщення, в яке позивачем надавалися послуги, не використовується відповідачем для здійснення господарської діяльності.
В судовому засіданні представник відповідача підтримала клопотання про закриття провадження у справі. Додатково суду пояснила, що відповідач має статуту фізичної особи-підприємця з 16.11.2010. Одним із видів її діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Попередній договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який діяв до 01.11.2021, був укладений між позивачем та відповідачем як фізичною особою-підприємцем. Факт використання нежитлового приміщення в господарській діяльності відповідача, підтверджується договором оренди, укладеним між ФОП ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_2 15.10.2021.
З огляду на викладене, просила суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання представника відповідача з підстав, зазначених у запереченнях на нього.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в межах вирішуваного питання, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.
Отже, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
За частиною 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості з постачання теплової енергії з відповідача як споживача відповідних послуг.
Відповідно до положень статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України).
Статус нерухомого майна «нежитловий», з урахуванням різноманітності видів майна та можливостей його використання, а також права власника володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, не зобов`язує власника використовувати таке майно лише з господарською метою, а відтак і не є критерієм для визначення юрисдикції спору.
Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, та зазначає, що споживачем послуг є саме фізична особа, як власник нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 з 16 листопада 2010 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.
Відповідачем не надано суду достатньої кількості належних доказів того, що приміщення, в яке позивачем надавалися послуги з постачання теплової енергії, в спірний період використовувалося ОСОБА_1 в господарській діяльності. Зокрема, відповідачем не надано акт прийому-передачі приміщення ОСОБА_2 , складення якого передбачено п. 2.1 договору оренди нежитлового приміщення від 15.10.2021, доказів отримання орендної плати, сплати орендарем вартості комунальних послуг в спірний період, що передбачено п.п. 4.1 4.5 зазначеного договору.
Отже, відповідачем та її представником не доведено існування між сторонами у спірний період господарських відносин, у зв`язку із чим суд не вбачає підстав для закриття провадження в справі, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 255, 258, 259, 260 ЦПК України, суд
В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Плецької Юлії Вікторівни про закриття провадження у справі відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 14.01.2025.

Суддя А.В. Стеценко