Провадження № 2-о/750/62/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря - Мойсієнко К.А.,

за участю заявника - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дітей,

заінтересовані особи: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою, в якій просить встановити факт самостійного виховання ним його двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні заявник заяву про встановлення факту самостійного виховання ним неповнолітніх дітей підтримав та просив суд її задовольнити.

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради надіслала до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника та просили суд прийняти рішення з урахуванням якнайкращих інтересів дітей.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань до суду не подали.

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2013 року та мають двох неповнолітній дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 23.10.2015 року та серії НОМЕР_2 від 21.01.2014 року (а.с. 11, 12).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2017 року у справі № 750/2830/17 шлюб між ними було розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше за 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.03.2017 і до повноліття дітей та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 утримання до досягнення трьохрічного віку малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 16.03.2017 по 06.10.2018 (а.с. 13-10).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2018 року у справі № 750/509/18 ОСОБА_1 звільнено з 28.12.2017 від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 , стягнутих на підставі вказаного рішення суду від 30 червня 2017 року (а.с. 17-21).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2018 року у справі № 750/1657/18 ОСОБА_5 визнано недієздатною та встановити над нею опіку. ЇЇ опікуном призначено ОСОБА_2 (а.с. 23-25).

Відповідно до копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 6737 від 29 жовтня 2024 року станом 28 жовтня 2024 року діти ОСОБА_1 зареєстровані разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Згідно копії довідки Чернігівської гімназії № 29 Чернігівської міської ради № 197 від 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається в 3-Г класі (а.с. 27).

Відповідно до копії довідки № 154 від 04 жовтня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є здобувачем освіти Відокремленого структурного підрозділу «Фахового коледжу транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка», навчається на І курсі денної форми здобуття освіти (а.с. 27).

Згідно копії витягу з протоколу № 35 від 052 жовтня 2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у наданні відстрочки у зв`язку із відсутністю рішення суду про встановлення факту самостійного виховання ним дітей (а.с. 10).

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі ч.1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено звільнення військовослужбовців з військової служби через сімейні обставини, зокрема, у разі самостійного виховання військовослужбовцем дитини (дітей) віком до 18 років.

Згідно Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560, документом, що підтверджує самостійне виховання дитини, рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Тобто з викладеного вище вбачається, що рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини є законною підставою для отримання відстрочки.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 у справі № 201/5972/22, факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Також Велика Палата вказувала, що розгляд заяв про встановлення факту самостійного виховання дитини не може здійснюватися в окремому провадженні, оскільки у таких справах існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини.

Проте, під час розгляду Великою Палатою Верховного Суду вказаної справи 8 суддів із 19 зі складу суду висловили окрему думку та не погодилися з позицією, наведеою у постанові ВП ВС. У спільній окремій думці суддями зазначено, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через існування (настання) обставин, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється (наприклад: особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, в той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; батько або матір не беруть участі у вихованні та утриманні дитини або зникли, проте не визнані судом безвісно відсутніми або такими, що позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території, в полоні і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо.

В даній справі судом встановлено, що мати дітей ОСОБА_5 було визнано недієздатною та встановлено над нею опіку згідно Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2018 року у справі № 750/1657/18.

Таким чином, мати дітей з об`єктивних причин не може приймати участь у їх утриманні та вихованні, а тому в даній справі відсутній спір про право цивільне, у зв`язку із чим суд вважає за можливе не враховувати висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 у справі № 201/5972/22.

Згідно частини другої статті 15 Сімейного кодекс України якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

Відповідно до ст. 150, 155 Сімейного кодекс України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зібраними у справі доказами підтверджено, що діти перебувають на утриманні заявника, встановлення даного факту має для нього юридичне значення, вимоги не містять в собі спору про право так як мати дітей втратила цивільну процесуальну дієздатність у зв`язку із визнанням її недієздатною, а тому суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 273, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_3 ) про встановлення факту самостійного виховання дітей - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , його двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя