Провадження № 2/201/254/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14 січня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого - судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2023р. АТ КБ «Приват Банк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1 - 4).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 29.12.2023р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 76).

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за лізинговими платежами за договором фінансового лізингу №MRH0A!00000304 від 10.10.2018р. у розмірі 99 899,44 грн., з яких: 70 584,68 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 28 772,28 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 542,48 грн. заборгованість за страховою винагородою.

10.10.2018р. між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля №MRH0A!00000304, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чершнишовою В.В., зареєстрований у реєстрі за № 3677, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування лізингу, а саме Volkswagen Jetta 2012 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . 03.05.2023р. лізингодавець направив відповідачу повідомлення про настання події дефолту. Відповідачем (лізингоодержувачем) не було усунуто подію дефолту та прострочену заборгованість за лізинговими платежами не було сплачено.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за лізинговими платежами, відсотки за користування предметом лізингу та заборгованість за страховою винагородою в розмірі 99 899,44 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

В судові засідання, призначені на 31.01.2024р., 19.03.2024р., 08.05.2024р., 19.08.2024р., 22.10.2024р. і на 14.01.2025р. представник позивача не з`явився, про дати та час слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не надав.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 31.01.2024р., 19.03.2024р., 08.05.2024р., 19.08.2024р., 22.10.2024р. і на 14.01.2025р. не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином (з урахуванням того, що місце його реєстрації є тимчасово окупованою територією) шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судової влади».

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, вся територія Маріупольського району з 05.03.2022р. перебуває у тимчасовій окупації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідачк в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10.10.2018р. між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля №MRH0A!00000304, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чершнишовою В.В., зареєстрований у реєстрі за № 3677, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування лізингу, а саме Volkswagen Jetta 2012 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 12 - 16). Лізингодавець направив відповідачу повідомлення про настання події дефолту. Відповідачем (лізингоодержувачем) не було усунуто подію дефолту та прострочену заборгованість за лізинговими платежами не було сплачено.

Відповідно до п. 2.3 договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2 договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у Додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до Договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі лізингу.

Положеннями п. 2.4 договору лізингу встановлено, що предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії договору лізингу. В разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно з умовами цього договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю не повертається.

Згідно до п.п. 6.2.2, 6.2.3 договору лізингу на лізингоодержувача було покладено зобов`язання сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, а також сплатити винагороду за користування предметом лізингу відповідно до Графіку та п. 14.3 цього договору.

Відповідно до п. 8.2.1 договору лізингу у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязці усіх інших зобов`язань за цим договором.

Крім того, п. 8.2.4 договору лізингу встановлено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні.

Відповідно до копії додатку № 1 до договору фінансового лізингу №MRH0A!00000304 від 10.10.2018р. специфікація та акт приймання - передачі, предметом договору лізингу є транспортний засіб Volkswagen Jetta 2012 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість 345 000 грн. Дата приймання - передачі предмету лізингу 11.10.2018р. (а.с. 17-18).

Згідно копії статуту у новій редакції АТ КБ «Приватбанк» за рішенням загальних зборів акціонерів від 06 червня 2019 року тип банку з Публічного акціонерного товариства змінено на Акціонерне товариство комерційний банк. У зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

В період дії договору, відповідач належним чином не дотримувався умов договору, внаслідок чого у відповідача перед Банком виникла заборгованість в розмірі 99 899,44 грн., з яких: 70 584,68 грн. заборгованість в рахунок компенсації вартості предмета лізингу; 28 772,28 грн. заборгованість за відсотками за користування предметом лізингу;542,48 грн. заборгованість за страховою винагородою.

Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором фінансового лізингу №MRH0A!00000304 від 10.10.2018р., виписками по рахунках відповідача та умовами договору укладеного між сторонами (а.с. 24-25, 26-68).

Відповідно положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», в редакції, що діяла на час укладення договору, визначено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно - правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізинго-одержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно ч. 1 ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно положень ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право, серед іншого, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору.

Пунктом 8.1 договору фінансового лізингу визначено, що для цілей договору подією дефолту вважається будь - яка з наступних подій, зокрема, затримання плати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць; перевищення заборгованості більш як на 10% від вартості предмета лізингу, зазначеної в специфікації; несплата лізингоодержувачем більше однієї виплати, яка перевищує 5% від вартості предмета лізингу, зазначеної в специфікації.

03.05.2023р. позивачем на електронну адресу відповідача, направлено повідомлення про настання події дефолту за договором фінансового лізингу №MRH0A!00000304 від 10.10.2018р. у зв`язку з виникненням заборгованості зі сплати лізингових платежів.

Відповідно до п.8.2.2 договору фінансового лізингу та повідомлення про настання події дефолту, на лізингоодержувача покладено обов`язок усунути подію дефолту негайно або незалежно від наявності повідомлення про дефолт від лізингодавця негайно доставити та повернути предмет лізингу лізингодавцю за актом приймання - передачі.

За загальними правилами, встановленими ст.ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання, відповідно ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Позивач, на виконання умов договору лізингу, надіслав боржнику повідомленням щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дане повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання.

Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом договору лізингу, що засвідчується його особистим підписом та його умови ним не спростовуються.

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, наданих стороною позивача доказів, судом встановлено порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, що призвели до порушення прав АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, а також матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем надано докази на підтвердження наявності підстав для стягнення заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 99 899,44 грн., з яких: 70 584,68 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 28 772,28 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 542,48 грн. заборгованість за страховою винагородою.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 684,00 грн., сплата яких підтверджена платіжним дорученням, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 69).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,207,265,280-283,526, 527,530,610,611,625-627,629,638,640,806 ЦПК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за лізинговими платежами за договором фінансового лізингу №MRH0A!00000304 від 10.10.2018р. у розмірі 99 899 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 44 коп., з яких: 70 584,68 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 28 772,28 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 542,48 грн. заборгованість за страховою винагородою.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () судові витрати у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Копії цього рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 15 січня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова