Справа № 188/2136/24
Провадження № 2/188/653/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Лисяк А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду та просить стягувати з ОСОБА_2 на свою користь аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з дня подання позову, тобто з 28.08.2024р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є донькою відповідача і є студентом денної форми навчання навчального закладу «Інститут комп`ютерно-інформаційних технологій та дизайну» з 04.09.2023 року і в зв`язку з цим потребує постійної матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не допомагає, а позивач без допомоги батька не в змозі забезпечити себе всім необхідним.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в розмірі 1/6 частини.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач просить розглянути справу у його відсутність, та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи обставини справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частина 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;

31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 тієї ж статті зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Отже, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на повнолітню дитину, відповідно до ст. 200 СК України, визначається без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку.

Так, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , батьками останньої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Вищого навчального закладу «Міжрегіональна Академія управління персоналом» від 11.06.2024р. ОСОБА_1 дійсно навчається на першому курсі на денній формі навчання.

Як зазначив відповідач в своїй заяві, він не заперечує проти сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 на час її навчання, отже має змогу сплачувати аліменти в розмірі, визначеному в позовних вимогах.

Так, відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, оскільки стипендія не покриває цих витрат.

Враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає, що відповідач жодним чином не звільнений від обов`язку утримувати дитину на період навчання, отже повинен надавати матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_4 на час її навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 199, 200 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.п.н. НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_3 ) аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), на її утримання, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2024 року, до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра