Провадження №2/369/2829/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 369/11851/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2024 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено арешт на транспортний засіб марки «RENAULT», тип «К» комерційний опис «ESPACE», рік випуску 2014, ідентифікаційний номер транспортного засобу « НОМЕР_1 », реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».

Заборонено вчиняти будь-які дії щодо транспортного засобу марки «RENAULT», тип «К» комерційний опис «ESPACE», рік випуску 2014, ідентифікаційний номер транспортного засобу « НОМЕР_1 », реєстраційний номер « НОМЕР_2 », пов`язані з відчуженням, розпорядженням в будь-який інший спосіб та з державною реєстрацією прав власності або інших речових прав на майно до вирішення справи по суті.

24.12.2024 року та 15.01.2025 року відповідачем через свого представника подано заяву про забезпечення позову, згідно якої останній просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину нерухомого майна, право власності належить ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , а саме: - земельну ділянку, кадастровий номер :04:003:0030 площею 0, 1730 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - будинок загальною площею (кв.м): 107,42, житлова площа (кв.м) 58,9, тераса, господарський блок, вбиральня, літній душ, погріб, свердловина, вигрібна яма, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку та земельної ділянки, з належними до будинку надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява відповідача про забезпечення позову обґрунтована тим, що у провадженні Києво- Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа № 369/11851/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Предметом спору по даній справі є поділ спільного сумісного майна позивача і відповідача - будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, кадастровий номер :04:003:0030 площею 0, 1730 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок придбаний за договором купівлі-продажу від 05.09.2006 року житлового будинку та земельна ділянка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку за спільні кошти позивачем та відповідачем. Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстровано за позивачем, ОСОБА_2 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також позивачка має на руках оригінали відповідних правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Є підстави вважати, що даний будинок та земельна ділянка, а саме 1/3 частина якого що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди відповідача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів відповідача. Також є побоювання у відповідача, що позивачка, як номінальний власник вищезазначеного майна має наміри здійснити зняття з реєстрацій місця проживання відповідача ОСОБА_1 .

Заявник вважає, що накладення арешту на 1/3 частину вищезазначеного нерухомого майна, що належить позивачу та відповідачу, не порушує права інших осіб та забезпечення позову у вказаний спосіб не завдають шкоди сторонам, оскільки у власності позивача залишається частина нерухомого майна та у разі задоволення позову заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Суд, дослідивши заяву відповідача про забезпечення позову та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Забезпечення позову у виді накладення арешту на майно є співмірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав позивача, оскільки 1/3 частина нерухомого майна залишаються в його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час до вирішення спору судом.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, право на подання заяви пов`язано з учасниками справи, а не лише з позивачем.

Таким чином, із заявою про забезпечення позову право звернутися має позивач, відповідач та третя особа, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, необхідне дотримання балансу між інтересами відповідача, який ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову та позивача, щодо якого такі заходи застосовано (постанова Верховного Суду від 12.02.2020, справа №161/9156/15-ц).

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт та винесена заборона може завдати збитків позивачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів відповідача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення зустрічного позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що заявлені та змісту викладених в заяві обставин, слід вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину нерухомого майна, право власності належить ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , а саме: - 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер :04:003:0030 площею 0, 1730 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - 1/3 частину будинку загальною площею (кв.м): 107,42, житлова площа (кв.м) 58,9, тераса, господарський блок, вбиральня, літній душ, погріб, свердловина, вигрібна яма, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборони буд-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо 1/3 частини житлового будинку загальною площею (кв.м): 107,42, житлова площа (кв.м) 58,9, тераса, господарський блок, вбиральня, літній душ, погріб, свердловина, вигрібна яма, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:003:0030 площею 0, 1730 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, пов`язані з відчуженням, розпорядженням в будь-який інший спосіб та з державною реєстрацією прав власності або інших речових прав на майно до вирішення справи по суті.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 369/11851/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя задовольнити.

Накласти арешт на 1/3 частину нерухомого майна, право власності на яку належить ОСОБА_2 , а саме: - 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер :04:003:0030 площею 0, 1730 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - 1/3 частину житлового будинку загальною площею (кв.м): 107,42, житлова площа (кв.м) 58,9, тераса, господарський блок, вбиральня, літній душ, погріб, свердловина, вигрібна яма, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити буд-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо 1/3 частини житлового будинку, загальною площею (кв.м): 107,42, житлова площа (кв.м) 58,9, тераса, господарський блок, вбиральня, літній душ, погріб, свердловина, вигрібна яма, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:003:0030 площею 0, 1730 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, пов`язані з відчуженням, розпорядженням в будь-який інший спосіб та з державною реєстрацією прав власності або інших речових прав на майно до вирішення справи по суті.

Копію даної ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Ця ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повна ухвала складена та підписана: 16.01.2025 року.

Суддя А.В. Янченко