ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року

Справа № 712/5148/23
Провадження № 22-ц/821/47/25
Категорія: 305010200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі судді Токової С. Є.,

в с т а н о в и в :

В травні 2023 року ОСББ «Перемоги-22/1»звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 17 квітня 2016 року на установчих зборах було прийнято рішення про створення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 співвласників багатоквартирного будинку « АДРЕСА_2 ».

26 травня 2016 року ОСББ «Перемоги-22/1» було зареєстровано як юридичну особу з внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Рішенням установчих зборів від 17.04.2016 було прийнято рішення про прийняття будинку в самостійне управління шляхом самозабезпечення, затверджено кошторис, встановлено перелік та розмір внесків і платежів, визначено порядок їх сплати. Вказане рішення було оформлено протоколом.

Боржник ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 . Вказане житло належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу за р. № 4055 від 13.09.2019 посвідченого приватним нотаріусом Черкаського МНО Корчемною М. В.

Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧМР № 4313-01-10 від 24.03.2023 в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрований ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.10.2019 дотепер.

Отже, боржник є власником спільного майна, яке утримується за рахунок внесків співвласників будинку, включаючи прибирання прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування та інше.

За рішенням загальних зборів ОСББ «Перемоги-22/1» від 11.06.2019 внесок за управління, утримання та ремонт майна, що перебуває у спільній власності визначений в розмірі 5,00 грн з кв.м. площі приміщення, що належить співвласнику. Нарахування внеску за утримання будинку прибудинкової території співвласникам проводилося з 01.06.2019.

Боржник свої зобов`язання, починаючи з грудня 2019 року не виконує з безпідставних причин, і як наслідок, станом на день звернення до суду виник борг в розмірі 23046,14 грн, з яких борг за утримання будинку та прибудинкової території 15518,50 грн, 3% річних 1227,46 грн, інфляційні втрати 6300,18 грн. Тривала несплата внеску призвела до порушення стабільної роботи ОСББ в наданні послуг із утримання спільного майна, задоволення потреб інших співвласників у нормальному функціонуванні спільного майна, яке наявне у власності чи користуванні співвласників.

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Перемоги-22/1» заборгованість за внесками з управління багатоквартирним будинком в сумі 23046,14 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року заявлені вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Перемоги-22/1» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 15518,50 грн, 3% річних у сумі 1227,46 грн, інфляційні втрати у сумі 6300,18 грн, а всього 23046,14 грн, судовий збір в розмірі 2684,00 грн, та витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 2000 грн, а всього стягнуто 27730,14 грн.

Заочне рішення мотивоване тим, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачував за надані позивачем житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка у добровільному порядку на час розгляду справи не погашена, суд дійшов висновку про необхідність стягнення у повному обсязі вищевказаної заборгованості з відповідача на користь позивача.

З позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачалося, що 3% річних за період 01.01.2020 по 01.01.2023 становлять 1227,46 грн, а також інфляційні втрати за той же період складають 6300,18 грн.

Тому, суд першої інстанції вважав за необхідне, на підставі ст. 625 ЦК України, стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати у розмірі наведених вище сум.

Щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд першої інстанції зазначив, що вони є співмірними з ціною позову, складністю справи, виконаним адвокатом обсягом робіт та часом, витраченим на виконання такої роботи та такими, що підлягали до задоволення.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 . Про перегляд заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з`ясував обсяг та повноту наданих послуг з утримання будинку та прибудинкових територій, а лише погодився з доводами позивача щодо нарахування платні за них. В матеріалах справи не містяться жодних документів щодо видів, обсягів робіт виконаних позивачем щодо утримання будинку, звіту щодо цільового витрачання коштів платників внесків щодо утримання будинку та прибудинкової території.

Зауважує, що заборгованість яка стягнута з відповідача стягнута за 41 місяць, тому вважає за необхідне заявити про строки позовної давності тривалістю у три роки. Також вважає, що з нього були неправомірно стягнуті 3 % річних та інфляційні витрати за період з 22 лютого 2022 року в зв`язку з веденням воєнного стану в Україні, оскільки до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором).

Також вважає необґрунтованою та завищеною суму в 2000 грн стягнену з нього на професійну правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу

Представник ОСББ «Перемоги-22/1» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому рішення суду є законним, обґрунтованим, у зв`язку із чим просить залишити рішення без змін, а подану апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Зазначив, що позивачем не доведено, що ОСББ «Перемоги-22/1» не надає відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Зауважив, що розрахунок суми 3 % річних та індексу інфляції був проведений представником позивача з відображенням періоду прострочення та наявної заборгованості. Відповідні нарахування були здійсненні на підставі ст. 625 ЦК України та не спростовані відповідачем.

Щодо застосування строку позовної давності представник ОСББ «Перемоги-22/1» зауважив, що відповідні строки зупинялися відповідними актами Кабінету Міністрів України, Президента та законами України, тому позивач в межах строку нарахував заборгованість, яка підлягає стягненню. За наведеного вважає, що заява відповідача про застосування такого строку не підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанцій

26.05.2016 внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1», , адреса: 18001, м. Черкаси, вул. 30 років Перемоги, 22/1 /а. с. 6/.

Протоколом установчих зборів від 17.04.2016 було прийнято рішення про прийняття будинку в самостійне управління шляхом самозабезпечення, затверджено кошторис, встановлено перелік та розмір внесків і платежів, визначено порядок їх сплати /а. с. 7-10/.

За рішенням загальних зборів ОСББ «Перемоги-22/1» від 11.06.2019 внесок за управління, утримання та ремонт майна, що перебуває у спільній власності визначений в розмірі 5,00 грн з кв.м. площі приміщення, що належить співвласнику. Нарахування внеску за утримання будинку прибудинкової території співвласникам проводилося з 01.06.2019 /а. с. 14-14 (зворот)/.

Прийняте загальними зборами рішення про затвердження розмірів внесків є діючим, ніким неоспореним та не скасованим.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 333200474, станом на 23.05.2023 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 /а. с. 15/.

Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧМР № 4313-01-10 від 24.03.2023 року в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрований ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.10.2019 дотепер /а. с. 16/.

У відповідності до акту звіряння взаємних розрахунків ОСББ «Перемоги-22/1» за період 01.06.2019-01.05.2023 встановлено, що відповідач плату за житлово-комунальні послуги здійснював не в повному обсязі, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за вказаний період в сумі 15518,50 грн /а. с. 17-17 зворот/.

Згідно доданих ОСББ «Перемоги-22/1» розрахунків вбачається, що 3% річних за період 01.01.2020 по 01.01.2023 становлять 1227,46 грн, а також інфляційні втрати за той же період складають 6300,18 грн /а. с. 18-20/

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі виходячи з наступного.

Щодо нарахованого боргу.

Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон № 2866-III) визначено правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Відповідно до визначень, наведених у ст. 1 Закону № 2866-III, ОСББ - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

За ст. 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2866-III ОСББ через свої органи управління здійснює управління багатоквартирним будинком. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Відповідно до ст. 10 Закону № 2866-III органами управління об`єднання є загальні збори його членів, правління, ревізійна комісія об`єднання.

Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх членів об`єднання.

До виключної компетенції загальних зборів членів об`єднання відноситься, зокрема, затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує визначену в статуті об`єднання; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт будинку або про зведення господарських споруд.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 зазначеного Закону у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням, управитель має право звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 17 Закону передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до ст. 23 Закону № 2866-ІІІ внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Апеляційний суд погоджується з висновокм суду першої інстанції, що із наданих сторонами доказів вбачається, що між ними фактично тривалий час існували правовідносини із надання/споживання послуг з управління багатоквартирним будинком, внаслідок яких позивач здійснював надання таких послуг, а відповідач приймав на себе зобов`язання з оплати вартості таких послуг.

Відповідно до ст. 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі ст. 322 ЦК України, яка передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Частиною 1 ст. 7 цього Закону України визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та, у разі необхідності, проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (ч. 2 ст. 7 цього ж Закону України).

Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вірно встановлено судом, відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 , загальна площа вказаної квартири складає 75,7 кв.м.

Також матеріали справи містять докази створення мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСББ. 26 травня 2016 року ОСББ «Перемоги-22/1» було зареєстровано як юридичну особу з внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Згідно п. 3.11 Статуту ОСББ «Перемоги 22/1», рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Відповідно до п. 5.2 Статуту ОСББ «Перемоги 22/1», співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки передбачені Статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Як вбачається з акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.06.2019-01.05.2023 встановлено, що відповідач плату за житлово-комунальні послуги здійснював не в повному обсязі, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за вказаний період в сумі 15518,50 грн, які обґрунтовано стягнуто судом першої інстанції із відповідача на користь позивача.

В контексті доводів апеляційної скраги про неналежне здійснення позивачем управління будинком, то суд апеляційної інстанції зауважує, що всупереч вимог ст. ст. 12, 78, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду першої інстанції так і до апеляційного суду доказів, щодо наявності в нього заперечень в частині якості надаваних позивачем послуг, зокрема, суду не надано складених у встановленому законом порядку актів-претензій у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт, як то передбачено ст. 27 ЗУ «Про житлво-комунальні послуги», як і не доведено фактів невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг.

Враховуючи загальну площу квартири відповідача, яка становить 75,7 кв.м. та встановлені протоколами загальних зборів розміри внесків з управління будинком у певний період для кв.м, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку заборгованості у вказаний в позові період, заборгованість відповідача у період з 01.06.2019 по 01.05.2023 становить 15518,50 грн.

Відповідачем не надано будь-яких об`єктивних доказів на спростування розміру заборгованості зі сплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території визначеного позивачем.

Щодо строку позовної давності

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України.

За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій по справі № 911/3681/17).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», та від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020.

У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі №679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у п. 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі ст. цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.

Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, надані з 01 січня 2020 року по 01 травня 2023 року, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (25.05.2023) не спливла та продовжується на строк дії карантину.

Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за період з 01.06.2019 по 01.05.2023, заявлені в межах строку позовної давності, а відтак, підлягають задоволенню.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат

Доводи апеляційної скарги про неправомірне стягнення судом першої інстанції 3% річних та інфляційних за ст. 625 ЦК України, з веденням воєнного стану в період з 24.02.2022 заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4590/19 від 07.04.2020 вказала, що зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, як помилково вважає відповідач, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №577/5360/15-ц).

Суми, нараховані за ст. 625 ЦК України, не є неустойкою (штрафом чи пенею), а мають компенсаційний характер.

Також, слушними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Частиною 2 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Законом №2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003, №40-44, ст. 356) п. 18 наступного змісту «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Стаття 625 ЦК України не втратила свою чинність, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період, який починається з 24.02.2022 включно. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.

Таким чином, судом першої інстанції не враховано, що позивачем було здійснено нарахування індексу інфляції та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, за період з 01.01.2020 по 01.01.2023, проте таке нарахування має бути здійснене за період з 01.01.2020 по 24.02.2024 та має такий розрахунок:

01.01.2020-31.12.2020 366 днів (13626*3,00%*100%*366=408,78 грн);

01.01.2021-31.12.2021 366 днів (13626*3,00%*100%*366=408,78 грн);

01.01.2022-24.02.2020 54 дні (13626*3,00%*100%*54=60,48 грн).

Загальна сума 408,78+408,78+60,48 = 878,04 грн.

Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х відсоток інфляції - сума боргу.

У період з 01.01.2020 по 24.02.2022 на суму боргу 13626 грн = 100,20%х99,70%х100,80%х100,80%х100,30%х100,20%х99,40%х99,80%х100,50х101,00%х101,30х100,90%х101,30%х101,00%х101,70%х100,70%х101,30%х100,20%х100,10%х99,80%х101,20%х100,90%х100,80%х100,60%х101,30% = 117,009 % .

13626 грн (сума боргу) х 117,009 % (сукупний індекс інфляції) / 100 % - 13626 грн = 2317,64 грн.

Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 18714,18 грн (15518,50 грн сума боргу + 878,04 грн 3% річних + 2317,64 грн інфляційні втрати).

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивноїчастин.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в частині визначення періоду, розміру стягнутих трьох процентів річних та інфляційних втрат, а отже, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Перемоги-22/1» трьох процентів річних за період з 01.01.2020 по 24.02.2022 в сумі 878,04 грн та інфляційних втрат за період з 01.01.2020 по 24.02.2022 в сумі 2317,64 грн, а всього 3195,68 грн.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме на 81,20 %, (23046,14 грн (заявлена позивачем сума) 18714,18 грн (сума, що підлягає до стягнення)) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2179,40 грн витрат судового збору за подання позовної заяви, та 1624 грн витрат на правову допомогу.

Крім того, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме апеляційна скарга задоволена на 18,80 %, з ОСББ «Перемоги-22/1» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню 756,89 грн витрат посених на судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року в частині визначення періоду, розміру стягнутих трьох відсотків річних, інфляційних втрат та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1» три відсотки річних за період з 01.01.2020 по 24.02.2022 в сумі 878,04 грн та інфляційних втрат за період з 01.01.2020 по 24.02.2022 в сумі 2317,64 грн, а всього 3195,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2179,40 грн, та 1624 грн витрат на правову допомогу.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги-22/1» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 756,89 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 16 січня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді:

О. В. Карпенко

О. М. Новіков