Справа № 342/1334/24
Провадження № 2/342/130/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким: 1) встановити факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Свідоцтва про право особистої власності на половину домоволодіння, виданого 4 липня 1989 року виконкомом Городенківської районної Ради; 2) визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним нотаріусом Городенківської ДНК Капріян С.В. розглянуто звернення ОСОБА_1 з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на половину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 і 28 травня 2024 року прийнято рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії із -за настуних підстав: В свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Городенківської районної ради Івано-Франківської області 4 липня 1989 року прізвище власника записано із помилкою - ОСОБА_5 , замість ОСОБА_6 , через що неможливо встановити факт належності даного правовстановлюючого документу померлому; спадкове господарство відноситься до колгоспного двору, головою половини якого був померлий, що унеможливлює визначити частку спадкодавця. З яких причин допущено помилку при написанні прізвища батька позивача, як власника половини житлового будинку, не відомо, адже згідно всіх інших правовстановлюючих документів прізвище членів їх сім`ї незмінне - ОСОБА_6 . На підтвердження вказаного надано суду копії свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження, свідоцтва про смерть спадкодавця, а також копії погосподарських книг. Внести виправлення у Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок, що видане 12.12.1988, тобто врегулювати дане питання в досудовому порядку неможливо. Саме тому, позивач змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому. Враховуючи, що в даній ситуації існує спір про право, позивач подає вимоги по встановлення юридичного факту в порядку позовного провадження. Аналізуючи дійсні обставини даної справи, жилий будинок з приналежними до нього будівлями, спорудами по АДРЕСА_1 ( змінено з АДРЕСА_2 ) зареєстроване як колгоспний двір, головами якого в рівних частинах (по половині) були: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Як доказ надаю суду копії двох свідоцтв на право особистої власності, що видані 4 липня 1989 року на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів №102 від 14.06.1989. Відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність» , а тому колгоспний двір припинений з 15 квітня 1991 року. Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спору щодо спадкового майна нема, оскільки інші спадкоємці відсутні, а співвласник вищевказаного домоволодіння - ОСОБА_2 реалізував своє право власності на половину господарства.

08 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 05 грудня 2024 р. о 09.00 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2). Витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, у строк до 05 грудня 2024 р. належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, Витяги зі Спадкового реєстру щодо спадкових справ та заповітів даних спадкодавців. У разі відсутності спадкових справ, надати відомості про їх відсутність.

Позивач ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительку АДРЕСА_1 , оскільки вона є спадкоємцем по заповіту ОСОБА_8 . Підготовче засідання просила проводити в її відсутності та задовольнити її заяву.

Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року клопотання (заяву) позивача ОСОБА_1 про залучення співвідповідача - задоволено. Залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якості співвідповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жительку АДРЕСА_1 . Підготовче засідання відкладено до 19 грудня 2024 року, 09 год. 00 хв.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що у провадженні Городенківського районного суду знаходиться справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та встановлення факту належності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця. До спадщини входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . Підставою звернення до суду із вказаним позовом стало рішення державного нотаріуса Городенківської ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадину за законом з підстав реєстрації спадкового будинковолодіння, як колгоспний двір, що унеможливлює визначити частку спадкодавця. Позовні вимоги визнає частково. В частині встановлення факту належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Свідоцтва про право особистої власності на половину домоволодіння, виданого 4 липня 1989 року виконкомом Городенківської районної Ради визнає в повному обсязі. Щодо вимоги про визнання права власності на 1/2 частину спадкового будинковолодіння за ОСОБА_1 має заперечення, а тому керуючись ст. 193 ЦПК України, бажає подати до суду зустрічну позовну заяву в даній справі. Аналізуючи дійсні обставини даної справи, жилий будинок з приналежними до нього будівлями, спорудами по АДРЕСА_1 (змінено з АДРЕСА_2 ) зареєстроване як колгоспний двір, головами якого в рівних частинах (по половині) були: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . В матеріалах справи знаходяться копії двох свідоцтв на право особистої власності, що видані 4 липня 1989 року на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів №102 від 14.06.1989 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. При житті, в 2013 році ОСОБА_8 зробила письмове розпорядження на випадок смерті і все своє майно заповіла ОСОБА_3 . Бажаючи реалізувати своє право на спадщину за заповітом, вона вчасно звернулася до нотаріуса із відповідними документами та на частину майна (земельний пай) отримала відповідний правовстановлюючий документ. Оскільки ОСОБА_8 належала частка вищевказаного господарства, яку вона розпорядила в користь ОСОБА_3 , вона претендує на неї та просить суд визнати за нею право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарським будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування (справа №342/1334/24, провадження №2/342/773/2024) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом(справа № 342/1334/24, провадження № 2/342/713/2024), присвоєно об`єднаній справі № 342/1334/24, провадження № 2/342/713/2024.

Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.30 год. 14 січня 2025 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань №2).

Учасники справи в судове засідання 14 січня 2025 року не з`явилися.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити.

Позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) ОСОБА_3 до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Свої зустрічні позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити в його відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує в їх задоволенні.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

П.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно копії договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 06 червня 1958 року, нотаріально посвідченого виконкомом Чортовецької сільської ради депутатів трудящих Обертинського району Станіславської області, зареєстрованого в Книзі для запису нотаріальних дій під № 577, ОСОБА_9 , як голова колгоспного двору, за згодою і за дорученням членів двору - жінки ОСОБА_10 , продав гр.-ну ОСОБА_4 будинок з усіма господарчими будівлями, що до нього прилягають і які знаходяться в селі Чортовець.

У виданому 04 липня 1989 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , зазначено, що в половині жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7 ; свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 102 від 14 червня 1989 року.

У виданому 04 липня 1989 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , зазначено, що в половині жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 ; свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 102 від 14 червня 1989 року.

Назва вулиці в с. Чортовець Городенківської територіальної громади Коломийського району, АДРЕСА_1 , змінена із АДРЕСА_2 . 06.12.1976 р. Указом Президії Верховної Ради Української РСР за № 1514-IX село Чортовець перейменовано на село Назаренкове та 11.06.1996 р. Постановою Президії Верховної Ради України за № 3278-XII село Назаренкове перейменовано на село Чортовець та змінено назву Назаренківської сільської ради на Чортовецьку сільську раду, що доводиться довідкою №36, виданою 08.01.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Згідно даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_2 належить: голові колгоспного двору ОСОБА_7 відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 04.07.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989 р., голові колгоспного двору ОСОБА_2 відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 04.07.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989 р., реєстровий № 264, що доводиться Інформацією про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 83130 від 03.12.2024, наданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Ксерокопіями по господарських книг Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, наданих Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, доводиться, що в господарстві, що знаходиться в АДРЕСА_2 , проживали:

-за 1967-1969 р.р.: ОСОБА_4 , голова, 1930 р.н., місце роботи - колгосп, ОСОБА_8 , дружина, 1933 р.н., ОСОБА_11 , дочка, 1958 р.н., ОСОБА_12 , дочка, 1962 р.н.;

-за 1974-1976 р.р.: ОСОБА_4 , голова, 1930 р.н., ОСОБА_13 , дружина, 1933 р.н., ОСОБА_14 , дочка, 1962 р.н., ОСОБА_15 , дочка, 1958 р.н., ОСОБА_2 , зять, 1951 р.н., ОСОБА_16 , внука, 1974 р.н.;

-за 1977-1979 р.р.: ОСОБА_4 , голова, 1930 р.н., ОСОБА_8 , дружина, 1933 р.н., ОСОБА_12 , дочка, 1962 р.н., ОСОБА_1 , дочка, 1958 р.н., ОСОБА_2 , зять, 1951 р.н., ОСОБА_16 , внука, 1974 р.н.;

-за 1980-1982 р.р.: ОСОБА_4 , голова сім`ї, 1930 р.н., ОСОБА_8 , дружина, 1933 р.н., ОСОБА_17 , дочка, 1962 р.н.;

-за 1983-1984 р.р.: ОСОБА_18 , голова сім`ї, 1930 р.н., ОСОБА_13 , дружина, 1933 р.н., ОСОБА_19 , дочка, 1962 р.н.;

-за 1986-1990 р.р.: ОСОБА_4 , голова сім`ї, 1930 р.н., ОСОБА_8 , дружина, 1933 р.н., ОСОБА_19 , дочка, 1962 р.н., вибула в м. Коломию;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_4 , голова сім`ї, ОСОБА_8 , дружина;

-за 1996-2000 р.р.: ОСОБА_4 , голова сім`ї, 1930 р.н., ОСОБА_8 , дружина, 1933 р.н.;

-за 2001-2005 р.р.: ОСОБА_4 , голова сім`ї, 1930 р.н., помер, ОСОБА_8 , дружина, 1933 р.н.

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 вибула в 1982 році із с. Чортовець на постійне місце проживання в м. Коломия, що вбачається із довідки № 17 від 09.01.2025, виданої Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

У домогосподарстві - колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_3 , станом на 15.04.1991 були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова колгоспного двору, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що доводиться довідкою, виданою 09.12.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 73 років в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 16 квітня 2003 року зроблено запис за № 29, що слідує із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 16.04.2003.

У свідоцтві про народження серія НОМЕР_2 , виданому 05.09.1967, зазначено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, його батьками є ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

У свідоцтві про одруження серія НОМЕР_3 , виданому 23.03.1962, у посвідченні серія НОМЕР_4 , виданому УПФУ в Городенківському районі 28.10.2002, у посвідченні серія НОМЕР_5 , виданому УПСЗН 21.10.2002, значиться ОСОБА_4 , 1930 року народження.

Головою колгоспного двору в половині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 був саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 29 від 16.04.2003, що стверджується довідкою, виданою 09.12.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

На території с. Чортовець не проживав громадянин ОСОБА_7 , натомість проживав громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , актовий запис 29 від 16.04.2003 р., що вбачається із довідки № 593 від 12.09.2024, виданої 12.09.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 від 06.12.2024 щодо внесення змін у свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, Городенківська міська рада листом № С-400 від 10.12.2024, повідомила, що не наділена повноваженнями вносити зміни, зазначені у заяві. Внесення змін, виправлень до Свідоцтв на право власності на житловий будинок не належить до повноважень Городенківської міської ради.

Зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 4 липня 1989 року виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на ім`я « ОСОБА_7 ». Внести зміни у вищезгадане свідоцтво неможливо.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як встановлено судом, в половині жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 ) належав на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 , згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 04 липня 1989 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області, на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 102 від 14 червня 1989 року.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 400712024, сформованого 24.10.2024, частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080), на праві спільної часткової власності, належить ОСОБА_2 , підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 75721972, від 24.10.2024, ОСОБА_22 , Гвіздецька селищна рада; документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, виданий 04.05.1989, видавник: Городенківська районна рада.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , побудований до 1992 року. Даний житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею - 0,1995 га, що доводиться копією довідки № 507, виданою 25.06.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1961 році, господарські будівлі і споруди в 1980, 1985 та 1990 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ФОП ОСОБА_23 на підставі договору № 01262/С від 29.05.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , станом на 29.05.2024 становить - 123418 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

У домогосподарстві - колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_3 , станом на 15.04.1991 були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова колгоспного двору, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що доводиться довідкою, виданою 09.12.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що спірна частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на праві спільної власності належала колишнім членам колгоспного двору- ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , кожному по 1/4 частці від цілого житлового будинку.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 73 років в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 16 квітня 2003 року зроблено запис за № 29, що слідує із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 16.04.2003. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_4 помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 29 від 16.04.2003, на час смерті був зареєстрований в колгоспному дворі за адресою: АДРЕСА_1 , на час його смерті за даною адресою були зареєстровані: ОСОБА_8 , дружина, ІНФОРМАЦІЯ_5 , що доводиться копією довідки № 37 від 10.01.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_24 були подружжям, одружилися 20 лютого 1951 року (запис за № 11 від 20.02.1951), стверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 , виданого 23.03.1962.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_24 , що доводиться копіями: свідоцтва про народження (повторно) серія НОМЕР_6 , виданого 25.09.2024, свідоцтва про одруження серія НОМЕР_7 , виданого 02.07.1974.

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 54/2004, заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом - дочки ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), розміром 68,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення межі цієї частки в натурі, що належала померлому ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що спадкоємцями в рівних частках першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_4 , які прийняли спадщину після його смерті, вступили в управління та володіння спадковим майном були: його дружина ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_1 .

До складу спадщини ОСОБА_4 входить також частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , щоналежала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , державний нотаріус Капріян С.В. відмовила, у зв`язку із тим, що: 1) дослідивши свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, виявлено, що документ виданий на прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_7 », проте у свідоцтві про смерть, видане 16 квітня 2003 року Чортовецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, його прізвище зазначене як « ОСОБА_4 », що не дає можливості встановити факт належності правовстановлюючого документу вищевказаній особі; 2) дане господарство відносилось до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_25 , та кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1798/02-31 від 28.05.2024.

Як встановлено, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 успадкували після смерті ОСОБА_4 1/4 частку (кожна по 1/8 частці) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , однак не оформлено документи про спадкування.

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя, 30 жовтня 2013 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі: грошові заощадження, земельні ділянки (паї) за державними актами на її ім`я: ЯЗ № 414252, ЯЗ № 414484, майнові паї і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла своїй онучці - ОСОБА_3 , 1980 р.н. Заповіт посвідчений секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстровано в реєстрі за № 125.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 81 років в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, про що 11 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис № 57, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 , виданого 11 грудня 2013 року Виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Копією довідки № 506 від 25.06.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, доводиться, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 актовий запис № 57 від 11.12.2013, на час смерті була зареєстрована в колгоспному дворі за адресою: АДРЕСА_1 , на час її смерті за даною адресою проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , дочка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , зять.

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 162/2014 (номер у Спадковому реєстрі №56153929), заведену після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 , на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 про прийняття спадщини по заповіту від 03.06.2014, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. В даній спадковій справі міститься заява ОСОБА_1 від 03.06.2014, якою вона відмовилася від прийняття спадщини за законом на корсить своєї дочки ОСОБА_3 , 1980 р.н.

Про те, що позивач за зустрічним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 є внукою ОСОБА_8 доводиться копіями: свідоцтва про народження (повторно) серія НОМЕР_6 , виданого 25.09.2024, свідоцтва про одруження серія НОМЕР_7 , виданого 02.07.1974, свідоцтва про народження серія НОМЕР_9 , виданого 26.01.1980, свідоцтва про одруження серія НОМЕР_10 , виданого 17.01.1998.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 єспадкоємцем за заповітом ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину після її смерті. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Державний нотаріус Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. ОСОБА_3 видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом на:

1) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом, площею 1,0400 гектара, кадастровий номер :07:002:0002, що розташована на території Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, урочище «Лучків-2»;

2) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом, площею 0,1200 гектара, кадастровий номер :06:002:0026, що розташована на території Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, урочище «Кадуб», що належала померлій на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку.

До складу спадщини ОСОБА_8 , яку успадковує ОСОБА_3 , входить також 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , оскільки 2/8 (1/4) частки даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та 1/8 частка успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_4 ,однак не оформлено документи про спадкування.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спірна частка спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належала до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по частці від цілого житлового будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 в рівних частках прийняли спадкоємці першої черги за законом - ОСОБА_8 та ОСОБА_1 ; спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 .

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору та наявною помилкою у Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок, виданому 4 липня 1989 року виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області щодо прізвища власника, позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме, слід: встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 4 липня 1989 року виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на ім`я « ОСОБА_7 »; за позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) визнати право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , успадковану нею в порядку спадкування за законом після смертібатька ОСОБА_4 . В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , успадковану нею в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_8 .

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549, 553, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 4 липня 1989 року виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на ім`я « ОСОБА_7 ».

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасники справи:

-позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 ;

-відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_12 ;

-відповідач ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_13 .

Судове рішення складено 14.01.2025.

Суддя: Федів Л. М.