Провадження № 2/679/144/2025
Справа № 679/1801/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 січня 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк»), в інтересах якого діє представник за довіреністю Шкапенко О.В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 29.06.2021 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банк з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку підписавши Анкету-Заяву. На підставі вказаної Анкети-Заяви відповідачці видано платіжну картку, як засіб доступу до банківського рахунку, відкрито рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміт на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п.2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті складає між нею і банком кредитний договір.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконав. Однак відповідачка умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за нею заборгованості розмір якої станом на 25.10.2024 складає 16516,50 гривень, з яких: 8611,78 гривень - заборгованість за кредитом; 7904,72 гривень - заборгованість по відсоткам.

Невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань порушує законні права та інтереси АТ «А-Банк», як кредитора, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за вказаним договором про надання банківських послуг в розмірі 16516,50 гривень та судові витрати, які складаються із суми судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом у розмірі 3028 гривень.

Ухвалою судді від 18.11.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло, відзив на позовну заяву, належним чином повідомлена про розгляд справи відповідачка, не подала.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про розгляд справи відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, у той час як представник позивача у позовній заяві не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 29.06.2021 ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, звернулася до АТ «А-Банк» та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку».

В той же день ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» в якому зазначено, що ОСОБА_1 підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних нею умов кредитування.

Відповідно до Тарифів по картці «Зелена», базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) з 01.10.2020 становить 3,4 % за місяць; розмір обов`язкового щомісячного платежу до 01.02.2022 5 % від заборгованості на кінець минулого місяця, з 01.02.2022 4 % від заборгованості на кінець минулого місяця.

З виданої АТ «А-Банк» довідки за картками вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки: № НОМЕР_2 зі строком дії до липня 2027 року; № НОМЕР_3 зі строком дії до грудня 2031 року.

Відповідно до виданої АТ «А-Банк» довідки за лімітами вбачається, що ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 29.06.2021, у період з 29.06.2021 по 25.10.2024 встановлювались такі кредитні ліміти: 29.06.2021 9000,00 гривень, 29.08.2023 (зменшення) 8611,78 гривень; 29.03.2024 (збільшення) 8700,00 гривень.

Із виписки по рахунку № НОМЕР_4 відкритому на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що у період з 29.06.2021 по 25.10.2024 відповідачка отримувала кредитні кошти та користувалася ними, періодично погашаючи заборгованість, що свідчить про виконання банком своїх зобов`язання з надання відповідачці кредитних коштів.

Разом з цим відповідачка періодичні платежі за кредитом вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 29.06.2021 по 25.10.2024 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 29.06.2021 станом на 25.10.2024 становить 16516,50 гривень, з яких: 8611,78 гривень - залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений); 7904,72 гривень залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

З положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «А-Банк» посилався на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином взятті на себе зобов`язання за цим договором не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ «А-Банк» надав суду: копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.06.2021 станом на 25.10.2024 року, паспорт споживчого кредиту, виписку по картці за період з 29.06.2021 по 25.10.2024, довідку за картками та лімітами, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «-Банк», Тарифи по картці «Зелена».

Однак, підписана відповідачкою ОСОБА_1 . Анкета-заява не містить даних щодо процентної ставки за користування кредитними коштами.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначає, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.

Проте, вказаний Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» не підписано відповідачкою і матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 29.06.2021.

Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачці Умови та Правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1 статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, яка згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту, сам по собі не може бути доказом досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, оскільки паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Згідно ст. 9 «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» Розділу II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з інформацією про умови кредитного договору для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

За змістом даної норми паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавець надає споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та його форма його укладення визначені ст.ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» в розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

Отже, паспорт споживчого кредиту, який підписала ОСОБА_1 не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20)

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «А-Банк» заборгованості за процентами, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття відповідачем умов і тарифів кредитування.

Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку.

Разом з тим, як вбачається з виписки по картці ОСОБА_1 за період з 29.06.2021 по 25.10.2024 сума витрат склала 66941,62 гривень, сума зарахувань за період 50694,68 гривень, при цьому у вказаний період з карткового рахунку відповідачки банком списано 1504,63 гривень комісії за використання кредитного ліміту.

Відтак з відповідачки підлягає стягненню на користь банку різниця між фактично використаними коштами банку та сумою зарахувань за цим договором, що становить 14742,31 гривень (66941,62-50694,68-1504,63).

За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення та з відповідачки на користь позивача слід стягнути лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 14742,31 гривень.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028 гривень підтверджується платіжним дорученням № 148 від 25.10.2024.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 14742,31 гривень, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2695,00 гривень, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (89%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 29 червня 2021 року у розмірі 14742 (чотирнадцять тисяч сімсот сорок дві) гривні 31 копійку.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати понесені на оплату судового збору в розмірі 2695 (дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення рішення.

Рішення суду складено 16.01.2025.

Сторони у справі:

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», , МФО 307770, юридична адреса: вул. Батумська, буд. 11, м.Дніпро.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк