Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8311/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до якої ввійшла земельна ділянка площею 0,44 га, розташована та території Боржавської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 09.06.2003 року серії ІV-ЗК №002633.

Спадщину після смерті матері прийняв батько позивачки ОСОБА_3 на підставі ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, проте спадкові права на майно не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 .

Після смерті батька відкрилася спадщина на земельньну ділянку площею 0.44 га , яка успадкована ним після смерті ОСОБА_2 та земельну ділянку площею 0,44 га, розташована та території Боржавської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 09.06.2003 року серії ІV-ЗК №002634.

За життя спадкодавцями заповітного розпорядження залишено не було.

Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки.

Інші спадкоємці відсутні.

В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Хемишинець Е.І. подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи провести без участі позивачки та її особистої участі.

Відповідач представник Виноградівської міської ради до суду не з`явився, проте подав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутності.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помела ОСОБА_2 (а.с.8).

На день смерті спадкодавець проживала та була зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , разом з нею на момент смерті проживали: чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька позивач по справі ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до якої ввійшла земельна ділянка площею 0,44 га, розташована та території Боржавської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 09.06.2003 року серії ІV-ЗК №002633 (а.с.14).

Спадщину після смерті матері, прийняла батько позивачки ОСОБА_3 на підставі ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, проте спадкові права на майно не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 (а.с.9).

На день смерті спадкодавець проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним на момент смерті проживали: донька позивач по справі ОСОБА_4 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельньну ділянку площею 0.44 га , яка успадкована ним після смерті ОСОБА_2 та земельну ділянку площею 0,44 га, розташована та території Боржавської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 09.06.2003 року серії ІV-ЗК №002634.

Факт родинних відносин між сторонами підтверджується копією паспорту позивачки (а.с.4-5), копією свідоцтва про народження позивачки (а.с.6), копією свідоцтва про одруження позивачки (а.с.7).

За життя спадкодавцями заповітного розпорядження залишено не було.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову, оскільки у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Разом з тим оригінали вищевказаних державних актів на земельні ділянки втрачено, від так отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку позивач не має можливості.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до вимог ст.116,131 ЗК України,громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Згідно з ст.1225 ЦК України,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ст.125 ЗК України,право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703(в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.5,16,328,392,1218,1220,1222,1225,1261,1265,1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на:

-земельну ділянку загальною площею 0,44 га, розташовану на території Боржавської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю на праві власності, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю від 09.06.2003 серії ІV-ЗК №002634;

-земельну ділянку загальною площею 0,44 га, розташовану на території Боржавської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю від 09.06.2003 серії ІV-ЗК №002633;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ГоловуючийВ. В. Леньо