справа № 619/8273/24
провадження № 2/619/185/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участюсекретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/8273/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: АТ «ТАСКОМБАНК»;

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позов про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції сторін.

11 жовтня 2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» в особі представника Косатого Д.А. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № від 28.07.2022 в розмірі 241 974,31 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 176 490,16 грн; заборгованість по річним процентам - 15,32 грн; заборгованість по щомісячним процентам - 65 468,83 грн. В обґрунтування позову посилалося на те, що 28 липня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № , право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» та АТ «Таскомбанк» від 29 липня 2022 року № 01/09/21 перейшло до АТ «Таскомбанк». Відповідач умови вказаного кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 18.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 241 974,31 грн, що складається з: 176 490,16 грн заборгованість по тілу кредиту; 15,32 грн заборгованість по річним процентам; 65 468,83 грн заборгованість по щомісячним процентам.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що не погоджується із наведеними у позовній заяві обставинами, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що на підтвердження обставин перерахування грошових коштів за спірним кредитним договором та наявності боргу за договором позивач надає тільки розрахунки заборгованості. Між тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Надана бухгалтерська довідка не є первинним бухгалтерським документом, оскільки не містить повної інформації щодо перерахування коштів відповідачу, підстави перерахування, ким було перераховано та коли; довідка не містить не відомостей про кредитний договір, ні взагалі, хто кому перерахував кошти. Інших доказів перерахування коштів відповідачу позивачем суду не надано. Платіжна інструкція банку теж є одностороннім документом про оприбуткування кредиту і не може бути належним і допустимим доказом того факту, що відповідачу було перераховано грошові кошти. Отже, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором в разі, якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Також посилається на те, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку (фінансової установи) та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Надані позивачем копія витягу з Реєстру боржників до договору факторингу та розрахунок заборгованості за відсутності виписки по рахункам відповідача, яка є первинним документом, - не є достатнім доказом на підтвердження фактів наявності заборгованості за кредитним договором та її розміру. Також суд позбавлений можливості перевірити достовірність цього доказу за відсутності виписки по рахунку відповідача. Крім того, з наданих розрахунків не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Отже вважає, що позивачем не доведено повне виконання кредитного договору первісним кредитором, а тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю.

На цей відзив представником АТ «ТАСКОМБАНК» Косатим Д.А. подано відповідь, у якій він вказує на те, що посилання відповідача щодо ненадання позивачем при подачі позовної заяви доказів видачі кредитних коштів не відповідає дійсності та матеріалам справи. 28.07.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», правонаступником якого за правом вимоги по кредитному договору є АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № . Відповідно до п. 1.2. кредитного договору сума наданого кредиту складає 224 017,50 грн. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів, а саме 213 350 грн на рахунок № НОМЕР_1 , отримувач Ткаченко С.В. Для підтвердження вказаного перерахування до позовної заяви позивачем додано платіжну інструкцію № від 28.07.2022 з відміткою про її виконання про перерахування вказаної суми коштів на вказаний рахунок. Стосовно первинних відсотків, які були сплачені за рахунок кредитних коштів в розмірі 10 667,50 грн та є складовою частиною наданого кредиту, зазначає, що на підтвердження переказу зазначених коштів надано бухгалтерську довідку, тобто метою сплати коштів в розмірі 10 667,50 грн є операція в рамках господарської діяльності ТОВ «ФК «ЦФР», жодних безготівкових переказів в цьому випадку не відбувалось, зазначена операція здійснена в рамках господарських операцій ТОВ «ФК «ЦФР», відтак бухгалтерська довідка саме в цьому випадку є первинним документом, що підтверджує здійснення відповідних проводок, які викликають зміни в структурі власного капіталу ТОВ «ФК «ЦФР. Окрім того, на підтвердження заборгованості відповідача надано виписки по всім позичковим рахункам відповідача. Для обліку кредитної заборгованості позивачем відповідачу відкриті позичкові рахунки типу «2240» (облік тіла та простроченого тіла кредиту) «2248» (облік поточних та прострочених річних відсотків) та «2248» (облік нарахованих та прострочених щомісячних відсотків). Зазначені рахунки згідно плану рахунків є внутрішньобанківськими аналітичними рахунками, які не належать позичальнику та не є особовими рахунками. Окремо звертає увагу суду на те, що відповідачем на часткове виконання умов кредитного договору сплачено позивачу 47 527,34 грн по тілу кредиту та 78 165,70 грн щомісячних відсотків та 25,96 грн річних відсотків. Загалом сплачено 125 719,00 грн кількість платежів - 31, що відповідно до правових висновків Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі № 338/180/17, постанова Верховного Суду від 02.08.2023 р. по справі № 607/16519/21) виключають визначення договору як неукладеного та свідчить про погодження сторонами його умов та його виконання.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

14 жовтня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду справу та призначено підготовче засідання на 09 год 00 хв 14 листопада 2024 року. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 07 листопада 2024 року.

28 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив на позовну заяву.

11 листопада 2024 року представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» Косатий Д.А., через систему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив.

14 листопада 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год 00 хв 12.12.2024.

12 грудня 2024 року за клопотанням відповідача судове засідання відкладено на 11 год 00 хв 16.01.2025.

У судове засідання представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» Косатий Д.А. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У поданій до суду заяві просив справу розглядати у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у позові та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме, заборгованість по тілу кредиту в сумі 176 490,16 грн. Заперечує проти стягнення з неї заборгованості по процентам та просить в цій частині відмовити в задоволенні позову. Також просить розглядати справу у її відсутність та врахувати її скрутне становище.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з цим, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28 липня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», правонаступником якого за правом вимоги по кредитному договору є АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № .

29 липня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № 01/09/21.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що 28.07.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», правонаступником якого за правом вимоги по кредитному договору є АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № .

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_1 надано грошові кошти на таких умовах: сума кредиту - 224 017,50 грн; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту.

Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги.

ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування.

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів, а саме 213 350 грн на рахунок № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 . Окрім того, за рахунок кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору сплачено первісні відсотки в розмірі 10 667,50 грн.

29.07.2022 право вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу № 01/09/21.

Відповідно до п. 2.2 Договору факторингу Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої прававимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права шляхомпідписання відповідних реєстрів прав вимог.

Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу, позивач є Новим кредитором відповідача за Кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. Зазначене підтверджується відповідним меморіальним ордером щодо сплати суми фінансування за договором відступлення права вимоги.

Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору факторингу, Випискою та Розрахунком заборгованості.

Разом із тим, умови зазначеного Кредитного договору ОСОБА_1 не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.

26.07.2024 ОСОБА_1 було надіслано повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, зазначена вимога відповідачем не виконана.

Відповідно до Розрахунку заборгованості по кредитному договору, станом на 18.09.2024 заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 241 974,31 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 176 490,16 грн; заборгованості по річним процентам у розмірі 15,32 грн; заборгованості по щомісячним процентам у розмірі 65 468,83 грн.

Доказів, які б спростовували правильність наданого Розрахунку заборгованості по кредитному договору, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визнначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за Кредитним договором № від 28.07.2022 ОСОБА_1 порушує взяті на себе зобов`язання за цим Договором.

Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитним договором № від 28.07.2022 у добровільному порядку.

Отже, оскільки відповідач порушила зобов`язання, встановлені Кредитним договором № від 28.07.2022, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим Договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за цим Договором у розмірі 241 974,31 грн.

Щодо заперечень відповідача ОСОБА_1 стосовно стягнення з неї заборгованості по процентам суд відноситься критично, виходячи з такого:

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_1 надано грошові кошти на таких умовах: сума кредиту - 224 017,50 грн; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту. З цими умовами кредитування та орієнтовної загальної вартість кредиту ОСОБА_1 була ознайомлена.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення процентів за Кредитним договором є обґрунтованим.

Твердження ОСОБА_1 стосовного того, що позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування їй коштів спростовуються наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією № від 28.07.2022 відповідно до якої, ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало на рахунок № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 , грошові кошти у сумі 213 350,00 грн. Призначення платежу: Перек.грош.кошт.на погаш. заборг. по КД № від 19.02.2021 р. за зах.кред.кошт.зг. КД від 28.07.2022 р. та заяви ОСОБА_1 . Без ПДВ. На цій платіжній інструкції міститься відмітка про її виконання.

Крім того, з огляду на Розрахунок заборгованості по кредитному договору ; від 28.07.2022 укладеному з позичальником ОСОБА_1 , відповідачем на часткове виконання умов кредитного договору було сплачено позивачу 47 527,34 грн по тілу кредиту, 78 165,70 грн щомісячних відсотків та 25,96 грн річних відсотків, що свідчить про погодження ОСОБА_1 умов Кредитного договору, визнання нею боргу та його виконання.

Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів, схвалення нею, як умов кредитного договору, так і визнання своїх фінансових зобов`язань перед позивачем.

Щодо посилання відповідача на те, що бухгалтерська довідка не є первинним бухгалтерським документом, оскільки не містить повної інформації щодо перерахування коштів відповідачу, підстави перерахування, ким було перераховано та коли; довідка не містить не відомостей про кредитний договір, суд погоджується з доводами, викладеними представником позивача у відповіді на відзив про те, що на підтвердження переказу первинних відсотків, які були сплачені за рахунок кредитних коштів в розмірі 10 667,50 грн та є складовою частиною наданого кредиту, надано бухгалтерську довідку, тобто метою сплати цих коштів є операція в рамках господарської діяльності ТОВ «ФК «ЦФР», жодних безготівкових переказів в цьому випадку не відбувалось, зазначена операція здійснена в рамках господарських операцій ТОВ «ФК «ЦФР», відтак бухгалтерська довідка саме в цьому випадку є первинним документом, що підтверджує здійснення відповідних проводок, які викликають зміни в структурі власного капіталу ТОВ «ФК «ЦФР».

Суд зазначає, що надані позивачем документи на підтвердження своїх позовних вимог кореспондуються між собою, є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, допустимими та достатніми доказами на підтвердження існування між сторонами договірних відносин та наявності заборгованості.

Розрахунок заборгованості, який ОСОБА_1 вважає недостовірним, нею не спростований, будь-яких доказів на підтримання своїх доводів не надала, свого розрахунку також не надала.

Наданий же позивачем суду Розрахунок заборгованості за період з 29.07.2022 по 18.09.2022 є зрозумілим та містить усі необхідні дані, узгоджується з умовами кредитного договору, нарахування позивачем процентів за користування кредитом відповідає умовам укладеного між сторонами договору.

Тобто є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача за кредитним договором.

За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.

Усі інші доводи відповідача не є достатніми, належними та не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 629,61 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість в розмірі 241 974,00 грн (двісті сорок одна тисяча дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 31 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 629,61 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: АТ «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, ідентифікаційний код 09806443;

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 16 січня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок