14 січня 2025 року Єдиний унікальний № 501/11/25 Провадження № 2-о/501/2/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09 січня 2025 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

в складі: головуючого - Тордія Е.Н. секретаря судового засідання Карпової Ю.А.,

номер справи № 501/11/25 провадження № 2-о/501/2/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області заяву: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , -

участь у справі приймали: заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин заяви.

06 січня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з заявою, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 до шести місяців, яким визначити тимчасове обмеження його прав, перебувати в місці спільного проживання .

Заява мотивована тим, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебувають в офіційному шлюбі з 05 грудня 2015 року та мешкали разом однією родиною, за адресою : АДРЕСА_1 до 21 вересня 2024 року. ОСОБА_2 під час спільного проживання постійно висловлюється нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень (штовхає), висловлює на її адресу та на адресу її родичів погрози, вчиняє економічне насилля. Заявниця неодноразово викликала поліцію, яка фіксувала вказані обставини. ОСОБА_2 , погрожує їй та її родичам фізичною розправою, залякує, виражається нецензурною лайкою в її сторону та сторону її родичів, переслідує її в громадських місцях, демонструє свою обізнаність та інформованість, щодо її місцезнаходження та її справ, розміщує в соцмережах фото з архіву приватного характеру зі сторінок з несправжнім іменем, маніпулює щодо фінансових питань (навмисно не повертає кошти, які він витратив на власні потреби). Отже, всі вищевикладені дії з боку ОСОБА_2 , по відношенню до неї мають ознаки домашнього насильства різних форм. А тому дієвим та ефективним способом захисту від повторного вчинення в майбутньому домашнього насильства щодо неї вважає застосування обмежувального припису у вигляді заборони перебувати у місці спільного проживання.

В судовому засіданні заявниця підтримала заяву та прохала її задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо дій про , які в заяві вказує заявниця , зазначив , що вони перебувають у шлюбі, через певні обставини родинного життя , саме крадіжку грошей , які вони збирала на будівництво свого будинку, виникають непорозуміння та сварки. Проте не заперечував проти задоволення заяви.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 06 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

Фактичні обставини встановлені судом.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 5 грудня 20215 року.

Мають місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Відповідно до ст. 350-1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд враховує, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно позиції Верховного Суду у справі № 756/3859/19, провадження № 61-11564св19, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексу України про адміністративне правопорушення та Кримінального кодексу України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов висновку, що сам факт звернення ОСОБА_1 у поліцію із заявою про вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 не свідчить про його вчинення, оскільки суду не надано жодних документів про притягнення заінтересованої особи до відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо неї.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник зазначає про захист від насильства з боку ОСОБА_2 у майбутньому, однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що Варшанідзе Нугзаром вчинялося домашнє насильство відносно неї.

Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, на підставі яких, відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, заявником не надано.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як випливає із змісту ст. 350-4 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається до суду із заявою про видачу обмежувального припису, повинна зазначити обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та надати докази, що їх підтверджують (за наявності).

Так, заявниця не надала суду доказів, на підставі яких можна зробити висновки про наявність ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Висновок суду.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши викладені у заяві про видачу обмежувального припису обставини, суд приходить до висновку що заявницею не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства ОСОБА_2 відносно заявника, настання наслідків його вчинення, що надавало б правову підставу для видачі обмежувального припису, таким чином дійшов до висновку що в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Судові витрати.

На підставі ч. 3 ст. 350-5 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.76-81, 141, 259, 265, 294, главою 13 Цивільного процесуального ькодексу України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Повний текст рішення виготовлено 14 січня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий