КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
14 січня 2025 року місто Київ
Справа № 364/485/19
Апеляційне провадження № 22-з/824/100/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Суддя доповідач Желепа О. В.
суддів: Стрижеуса А.М., Немировської О. В.
за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Володимирського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року (ухвалене у складі судді Ткаченко О. В., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно
Позивач ОСОБА_3 26 квітня 2019 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка, ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,510 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лобачівської сільської ради, Володарського району, Київської області.
Рішенням Володимирського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року позов- задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 3,510 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лобачівської сільської ради, Володарського району Київської області та належала померлій ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

Не погоджуючись з таким рішенням, 28.08.2024 року представник заявника ОСОБА_1 направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задоволено.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 21 травня 2021 року - скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1 152, 60 грн.

28 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду звернувся ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 з заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки, судом не вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Зазначає, що саме представником ОСОБА_2 - адокатом Прокоф`євим Б.І. було підготовлено апеляційну скаргу, до якої було додано письмові докази понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу. Крім того, правнича допомога надавалась адвокатом під час судового засідання в апеляційній інстанції.

Вказує, що у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив стягнути витрати на правничу допомогу надану адвокатом Прокоф`євим Б.І..

Позивачем не подавались заперечення до Київського апеляційного суду на заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судове засідання 14 січня 2025 року учасники справи не з`явились, про день і час судового розгляду повідомлені належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Прядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати в разі відмови в задоволені позову покладаються на позивача.

За правилами п.п. "в" п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задоволено.

Питання стягнення витрат на правничу допомогу, що надавалась відповідачу не було вирішено.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною заявника було подано договір про надання правової допомоги №21/24 від 18.06.2024р. (а.с. 72), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також робіт, що надані під час розгляду в Київському апеляційному суді від 22.08.2024р., а саме: організація та ознайомлення в Володарському районному суді з матеріалами справи, визначення правової позиції з Клієнтом, виготовлення копій документів в обсязі 2 години; підготовка апеляційної скарги на рішення суду, та організація її подання до суду в обсязі 5 годин; підготовка та участь в судових засіданнях Київського апеляційного суду по даній справі в обсязі не більше 2 годин (а.с. 73), квитанцію від 22.08.2024р (а.с. 73а).

За приписами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови у справах №922/445/19, №922/3436/20, №910/7586/19 та №910/16803/19).

Крім того, у справі №755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу з додатками, в якій міститься заява на стягнення витрат на правничу допомогу, було направлено на адресу, яка вказана в усіх заявах ОСОБА_3 . Крім того 11 листопада 2024 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 ознайомився з матеріалами справи. Від позивача не надходило відзиву або окремої заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу, визначені ч. 5, ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви та ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 137, 141, 268, 270, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 8 000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя доповідачО. В. Желепа
СуддіА.М. Стрижеус
О. В. Немировська