КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/3121/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на її користь грошові кошти в розмірі 26 400 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 червня 2021 року вона підписала заяву про приєднання 640287/281016 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та розпочала користуватися послугами відповідача.

23 серпня 2022 року позивач звернулась до 179 відділення банку відповідача в м. Києві з метою отримати ЕЦП (електронний цифровий підпис), де її направили на консультацію до старшого економіста ОСОБА_4 .

Працівник банку запропонувала згенерувати ЕЦП через чат-бот банку в «Телеграмі». В подальшому працівник банку ОСОБА_4 зайшла в месенджер «Телеграм» набрала в пошуковому вікні «Ощадбот», де було введено фінансовий номер телефону та останні 4 цифри пенсійної картки. Під час даної операції працівником банку було 2 рази підряд введено код з смс повідомлення, що дало можливість третім особам (шахраям) можливість змінювати пін-код за допомогою оператора.

В подальшому, працівник банку повідомила, що можна зробити такий ключ через Вайбер, де його було успішно сформовано.

Через деякий час позивач побачила, що з її пенсійної картки було перераховано 21 500 грн на карту іншого банку, а з картки киянина - 4 900 грн. на карту іншого банку.

Зазначає, що саме внаслідок дій працівників банку було списано кошти в розмірі 26 400 грн. з її рахунків.

Крім цього, вказаними діями позивачу заподіяно моральну шкоду, відповідач заблокував доступ до карток позивача, ігнорував звернення останньої. Моральну шкоду оцінює в 20 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що помилковим є висновки суду, що операції з переказу спірних коштів були здійснені у мережі Інтернет з ініціативи саме позивача, яка власноручно ввела паролі, які надійшли на її фінансовий номер телефону для проведення платіжних операцій, а тому банк не повинен нести відповідальність за дані операції.

Проте не може погодитись з такими висновками, оскільки саме обрання програми в чат бот «Ощадбанку» здійснювалось в присутності працівника банку.

Суд не врахував, що позивачкою було вчинено всі дії для того, щоб повідомити відповідача про втручання в її банківський рахунок третіх осіб, а також було відразу здійснено дзвінок в сервісну службу для заблокування картки та рахунків, що самим відповідачем не заперечувалось.

Вказує, що вона як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальність за такі операції. Виявивши безпідставне списання ( перекази, зняття) коштів, вона повідомила про цей факт банк.

05 листопада 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника АТ «Державний ощадний банк України» - Солдатенка А.М. на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилаючись на те, що суд дав належну оцінку власноручним заявам позивачки, дослідженим в судовому засіданні, в яких визнається розголошення інформації, в якій зазначено, що отримавши СМС ввела їх самостійно, чим надала доступ до її банківської картки. Таким чином, посилання про те, що працівником банку було два рази введено код з СМС повідомленням, спростовуються вищевказаними заяви.

Інші доводи відзиву на апеляційну скаргу тотожні доводам викладеним у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2021 року позивач підписала заяву про приєднання №640287/281016 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та розпочала користуватися послугами Відповідача.

З виписок по картковому рахунку вбачається, що 23 серпня 2022 року по картковим рахункам Позивачки відбулись успішні операції з переказу коштів (спірні операції), а саме: 1) по рахунку № НОМЕР_1 картка НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) 23.08.2022 14:12:08 відбулось списання коштів на суму 21 500 грн на картку іншого банку, Укргазбанк, картка отримувача НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ); 2) по рахунку № НОМЕР_6 картка НОМЕР_7 ( НОМЕР_5 ) 23.08.2022 14:12:52 відбулось списання коштів на суму 4 900 грн на картку іншого банку, Укргазбанк, картка отримувача НОМЕР_4 ( НОМЕР_8 ).

Згідно відповіді АТ «Ощадбанк» від 08 вересня 2022 року банком проведено перевірку та встановлено, що менеджер відділення № 10026/0179 разом з Клієнткою спробували зайти в чат-бот та коли у менеджера виникли підозри відносно сайту, вона попросила Клієнта почекати та підійшла порадитись до колег. Після повернення менеджера, Клієнтом вже були введені та підтверджені дані для переказу коштів. Операції з переказу коштів 23 серпня 2022 року в сумі 21 500 грн. та 4 900 грн. проведені через застосунок «Мобільний Ощад» з введенням всіх відповідних даних. Також зазначено, що Клієнт у разі передачі телефону або особистої інформації менеджеру для проведення реєстрації/операцій порушує правила користування платіжними картами та свої обов`язки визначені ДКБО - клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.

Відповідно до відповіді АТ «Ощадбанк» від 05 жовтня 2022 року спірні операції від 23 серпня 2022 року проведені коректно, з використанням усіх необхідних реквізитів платіжних карток Банку з правильним введенням паролів, які направлялись 23 серпня 2022 на особистий (фінансовий) номер Клієнта НОМЕР_9. Реквізити платіжної картки стали відомі третій особі. Крім того, повідомлено, що операції в мережі Інтернет із застосуванням реквізитів платіжної карти та паролів, які відомі лише Клієнту і направляються на його особистий фінансовий номер мобільного телефону, відбуваються миттєво, а тому поверненню або блокуванню не підлягають. Результати перевірки свідчать, що зняття грошових коштів з карткового рахунку Клієнта стало можливим у зв`язку із порушенням (недотриманням) ним вимог ДКБО відносно нерозголошення інформації для проведення платіжних операцій. Підстави для повернення коштів відсутні.

Схожої за змістом була також відповідь АТ «Ощадбанк» від 01.12.2022 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що операції проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки, що свідчить про відсутність вини банку у виконанні розпорядження клієнта щодо перерахунку коштів з його рахунку. Ініціювання переказів по картці позивача було здійснено шляхом електронної ідентифікації електронного платіжного засобу клієнта.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з частиною першою ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до ч. 2 ст. 1071 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

У ст. 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з преамбулою Закону України «Про платіжні послуги» даний закон визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Відповідно до п. 57 ч. 1 ст. 1 Закону платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки.

Згідно вимог ст. 35 Закону Емісія/надання користувачу платіжного інструменту здійснюється надавачем платіжних послуг на підставі договору, укладеного між надавачем платіжних послуг та користувачем. Порядок емісії платіжних інструментів для використання в платіжних системах визначається правилами відповідних платіжних систем з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п. 20 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління Національного банку України №164 від 29 липня 2022 року (далі - Положення) Емісія/надання користувачу платіжного інструменту здійснюється емітентом на підставі договору, укладеного між емітентом та користувачем. Емітент укладає з користувачем договір та вносить до нього зміни в порядку, визначеному законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку щодо вимог до договорів про надання платіжних послуг, укладених надавачами платіжних послуг зі споживачами, та цим Положенням.

Користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень (п. 136 Положення).

Згідно з п. 140 Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача.

Як встановлено судом першої інстанції, сторони, після приєднання ОСОБА_1 до договору комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

При цьому, розділом IX ДКБО передбачено наступне: клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про логін, пароль, картковий пароль, а також ПІН, CVV2, строк дії, номер Картки тощо, ризик і відповідальність за несанкціоноване.

Таким чином, вищезазначеними положеннями законодавства та умовами Договору передбачений обов`язок позивача надійно зберігати та не передавати стороннім особам електронний платіжний засіб та інші персональні дані, які дозволять ініціювати та/або санкціонувати платіжну операцію; клієнт відповідає за всі суми по операціях з платіжною карткою, якщо її передано сторонній особі або вчасно не повідомлено Банк про використання картки сторонніми особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про платіжні послуги» порядок виконання операцій з використанням наданих користувачу платіжних інструментів та обмеження щодо таких операцій визначаються договором між надавачем платіжних послуг та користувачем з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до ст. 41 Закону Ініціатором платіжної операції може бути, зокрема платник (у тому числі через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції).

Ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції.

Згідно з вимогами ст. 42 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна операція вважається акцептованою після надання платником згоди на її виконання. Якщо немає згоди платника на виконання платіжної операції, - така операція вважається неакцептованою, якщо інше не передбачено ним Законом. Надавач платіжних послуг платника за виконання неакцептованих платіжних операцій несе відповідальність, передбачену цим Законом. Згода на виконання платіжної операції (пов`язаних між собою платіжних операцій) може бути надана платником надавачу платіжних послуг платника особисто, через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції або через отримувача.

Порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актам и Національного банку України. Виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону. Виконання платіжних операцій з цифровими грошима здійснюється відповідно до правил, визначених Національним банком України. Надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою / з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників (ст. 46 Закону).

Частиною 1 ст. 47 Закону визначено, що надавач платіжних послуг платника зобов`язаний виконати платіжну інструкцію ініціатора протягом операційного дня з моменту прийняття ним до виконання платіжної інструкції.

Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача. Порядок завершення платіжної операції в платіжній системі визначається правилами платіжної системи з урахуванням положень цього Закону (ст. 49 Закону).

Для виконання платіжних операцій з коштами (крім електронних грошей) банки мають право відкривати своїм клієнтам, зокрема поточні рахунки - рахунки, що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства (ст. 63 Закону).

Згідно ст. 68 Закону України «Про платіжні послуги», електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою. Під час виконання автентифікації надавані платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів. Надавані платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; ініціювання дистанційної платіжної операції.

Згідно ст. 86 Закону, надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

З матеріалів справи вбачається, згідно роздруківки інформації з автоматизованої системи банку щодо проведених операцій з коментарями процесінгового центру вбачається, що 23 серпня 2022 через Систему ДБО «Ощад 24/7» (новий мобільний додаток FLUMO) по картковим рахункам Позивачки відбулись успішні операції з переказу коштів (спірні операції), а саме: 1) по рахунку № НОМЕР_1 картка НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) 23.08.2022 14:12:08 відбулось списання коштів на суму 21 500 грн на картку іншого банку, Укргазбанк, картка отримувача НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ); 2) по рахунку № НОМЕР_6 картка НОМЕР_7 ( НОМЕР_5 ) 23.08.2022 14:12:52 відбулось списання коштів на суму 4 900 грн на картку іншого банку, Укргазбанк, картка отримувача НОМЕР_4 ( НОМЕР_8 ). (а.с. 60)

З наявної в матеріалах справи копії витягу з автоматизованої системи АТ «Ощадбанк», графіку отриманих позивачкою СМС- повідомлень, банківські операції щодо переказу коштів 23 серпня 2022 року в сумі 21 500 грн та 4 900 грн, були проведені після отримання повідомлення шляхом введення одноразового цифрового пароля (ПІН-код), який було надіслано на особистий (фінансовий) номер НОМЕР_9, без введення якого активація сервісу не могла бути завершена, з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки, з правильним введенням строку її дії та СVC2-коду, відомому лише держателю, та який зберігається лише на платіжній картці. Операції підтверджено випискою по рахунку. (а.с. 63).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не несе відповідальності за здійснення операцій, проведених 23 серпня 2022 року , а також про відсутність підстав для стягнення на його користь грошових коштів, які були викрадені з її пенсійного карткового рахунку, та їх зарахування на його власний картковий рахунок.

Крім того, згідно з п. 17.3.78 ДКБО Банк не несе відповідальності за наслідки операцій в Системі ДБО, здійснених з використанням Облікового запису Клієнта, відповідальність за такі операції несе особисто Клієнт, а не Банк.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини, на які посилався позивач як на підставу позовних вимог, належними доказами не підтверджено.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди відповідача з висновками суду, повторюють доводи позовної заяви та відповіді на відзив.

При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права..

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Текст постанови складено 15 січня 2025 року.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв