Справа № 577/6049/24
Провадження № 2/577/113/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Галяна С.В.

за участю секретаря судового засідання Іваненко Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з указаним позовом та прохає стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № 76329189 в розмірі 32205 грн., договором позики № 4194719 в розмірі 16060 грн., кредитним договором № 00-6545645 в розмірі 5771,70 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.12.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 76329189. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису. 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32205 грн., з яких: 9500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22705 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики на загальну суму 32205 грн.

Крім того, 19.12.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 4194719. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису. 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 24 від 16.05.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16060 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12060 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики на загальну суму 16060 грн.

До того ж, 17.01.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-6545645. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить и п.п.7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 25.07.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 25072023. Відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2023 року до договору факторингу № 25072023 від 25.07.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5771,7 грн., з яких: 1650 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4121,7 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками.

Взятих на себе зобов`язань за договором позики № 76329189, договором позики № 4194719, кредитним договором № 00-6545645 ОСОБА_1 не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

В судове засідання представник позивача Дараган Ю.О. не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що прохає судове засідання провести за її відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 8 зв.).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Юсан І.О. надала відзив на позовну заяву зазначила, що прохає у задоволенні позову відмовити. Вказала, що як вказує Позивач у своїй позовній заяві, 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 14/06/21, а в подальшому сторонами до нього укладено додаткову угоду. 14 грудня 2023 року, тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_1 договір № 76329189, за умовами якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 9500 грн. 19 грудня 2023 року, тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_1 договір № 4194719 за умовами якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 4000 грн. Отже, кредитні договори між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено 14 грудня 2023 року та 19 грудня 2023 року, тобто майже через два роки після укладення 14.06.2021 року договору факторингу між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Право вимоги до ОСОБА_1 вказано лише у витягу з реєстру прав вимоги та не існувало на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021 року. Таким чином, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитними договорами № 76329189 та № 4194719, оскільки кредитні договори були укладені 14 грудня 2023 року та 19 грудня 2023 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 14,06.2021 року, тобто задовго до укладення кредитного договору, з огляду на що право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів не перейшло. Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 14.06.2021 року. Як вказує позивач у своїй заяві, 17 січня 2023 року ТОВ «Качай гроші» уклало з ОСОБА_1 договір № 00-6545645, за умовами якого ТОВ «Качай гроші» надало позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 1650 грн. 25.07.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 25072023. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц. В обґрунтування заявлених вимог про стягнення заборгованості з відповідача за кредитними договорами ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало суду копію договору № 00-6545645, копію договору факторингу, копію акту прийому-передачі Реєстру Боржників, Витяг з реєстру боржників, розрахунок заборгованості. Вказані документи підтверджують лише умови кредитування та переуступку права вимоги попередніми кредиторами за вказаними кредитними договорами останньому кредитору - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», але вони не є належними та допустимим доказами надання відповідачу позики або кредиту за вказаними договорами. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №755/18920/18. Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів, а відтак позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає.

Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 27.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 62).

Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2024 року у зв`язку з клопотанням відповідача судове засідання відкладено (а.с. 65).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.12.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 76329189, відповідно до якого відповідач отримав у позику кошти в розмірі 9500 грн. строком на 16 днів, кінцева дата повернення позики 29.12.2023 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: процентна ставка 2,5 % (базова), знижена процентна ставка становить 0,875 %, (2324,85,% річних). Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 %. Орієнтована загальна вартість позики 10830 грн. Договір позики № 76329189 від 14.12.2023 року було підписано відповідачем 14.12.2023 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором 4TKEsnuoаV (а.с. 9-11).

14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с. 14,15), відповідно до якого кредитор (ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики № 76329189 від 14.12.2023 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників № 22 до цього договору (а.с. 19).

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 14.06.2021 до договору факторингу №14/06/21 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (а.с. 16).

Відповідно до додаткової угоди № 22 від 11.04.2021 до договору факторингу №14/06/21 сторони погодили, що: 1) загальна сума прав вимоги, що відступається згідно з реєстром боржників від 11.04.2024 року становить (грошова сума не є читабельною); 2) в якості ціни продажу згідно з реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 року фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить (грошова сума не є читабельною) від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить (грошова сума не є читабельною); 3) загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 року становить (грошова сума не є читабельною); 4) в якості ціни продажу згідно з реєстром боржників № 23 від 11.04.2024 року фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить (грошова сума не є читабельною) від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить (грошова сума не є читабельною); 5) у випадках, не передбачених цією додатковою угодою, сторони керуються положеннями договору (а.с. 17).

Згідно витягу з Реєстру боржників № 22 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 76329189 від 14.12.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 32205 грн., з яких: 9500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22705 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 19).

19.12.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 4194719, відповідно до якого відповідач отримав у позику кошти в розмірі 4000 грн. строком на 30 днів, кінцева дата повернення позики 18.01.2024 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 31,21 %, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00 %, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики становить 0,01 %. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 3,50 %. Орієнтована загальна вартість позики 5260 грн. Договір позики № 4194719 від 19.12.2023 року було підписано відповідачем 19.12.2023 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором 19o5vEJiF8 (а.с. 20-22).

16 травня 2024 укладено додаткову угоду № 24 до договору факторингу №14/06/21 згідно якої загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників № 24 від 16.05.2024 року становить (грошова сума не є читабельною). В якості ціни продажу згідно реєстру боржників № 24 від 16.5.2024 року фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становити (грошова сума не є читабельною) % від основної суми заборгованості (тіло кредиту) що становить (грошова сума не є читабельною) (а.с. 25).

Згідно витягу з Реєстру боржників № 24 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 4194719 від 19.12.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 16060 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12060 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 28).

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а увипадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України).

Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Оскільки договір про надання позики підписаний ОСОБА_1 , шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав у ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» позики, суми яких вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредитора ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за основними сумами боргу в розмірі 9500 грн. та 4000 грн.

Що стосується заборгованості по сплаті відсотків, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 2 Договору позики № 76239189 від 14.12.2023 року позика надається строком на 16 днів, тобто до 29.12.2023 року.

Відповідно до п. 2 Договору позики № 4194719 від 19.12.2023 року позика надається строком на 30 днів, тобто до 18.01.2024 року.

Зважаючи на вказане, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 29.12.2023 року та 18.01.2024 року відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі № 175/4753/15-ц.

За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договорами позики № 76239189 від 14.12.2023 року та № 4194719 від 19.12.2023 року, проте ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» продовжувало нараховувати проценти поза межами дії договору позики, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника кредитора ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором позики № 76239189 від 14.12.2023 року у розмірі 9500 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 3800 грн. (9500х(2,5/100)х16) заборгованості за відсотками за період з 14.12.2023 року по 29.12.2023 року. Де 2,5 - процентна ставка за день; 16 кількість днів на який видано позику, а всього кошти в розмірі 13300 грн., за договором позики № № 4194719 від 19.12.2023 року у розмірі 4000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 3600 грн. (4000х(3/100)х30) заборгованості за відсотками за період з 19.12.2023 року по 18.01.2024 року. Де 3 - процентна ставка за день; 30 кількість днів на який видано позику, а всього кошти в розмірі 7600 грн.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-6545645 від 16.01.2023 року.

16.01.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №00-6545645. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п.7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 25.07.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №25072023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Качай гроші» відступив позивачу право вимоги боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2023 року до Договору факторингу № 25072023 від 25.07.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5771,70 грн., з яких 1650 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4121,70 грн. сума заборгованості за відсотками.(а.с. 34-44).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було укладено кредитної лінії №00-6545645 від 16.01.2023 року за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок. Зазначений договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладених в письмовій формі. Так, суд враховує, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову в частині стягнення боргу за кредитним договором № 00-6545645 від 16.01.2023 року. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернув. З часу отримання позивачем права вимоги до відповідача, останній заборгованість не сплачував. Розмір суми заборгованості підтверджується умовами укладеного договору, не оспорюється відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 54036,70 грн., а задоволено 26671,70 грн., тобто на 49 % (26671,70 х 100/54036,70).

За таких обставин з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 1483,72 грн. судового збору (3028 х 49 % /100%).

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 141, 264-265, 279 ЦПК України, ст. 525, 526, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, IBAN № НОМЕР_1 в АТ «ТАСкомбанк», ) заборгованість за договором позики № 76329189 від 14 грудня 2023 року в розмірі 13300 грн., заборгованість за договором позики № 4194719 від 19 грудня 2023 року в розмірі 7600 грн. та кредитним договором № 00-6545645 від 17 січня 2023 року в розмірі 5771,70 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1483,72 грн., а всього 28155,42 грн. (двадцять вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять грн. 42 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Суддя Галян С. В.