Справа № 184/2362/24
Номер провадження 2-о/184/54/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової Т.В.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Покровська міська рада Дніпропетровської області «про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Зазначеною квартирою його батько користувався на підставі ордера №127, виданого Виконкомом Орджонікідзевської міської ради від 18.08.1976 року, на ім`я його матері ОСОБА_4 , де також в складі сім`ї зазначені: він - ОСОБА_3 та його батько - ОСОБА_5 , його батьки згодом померли. Після чого він зайнявся приватизацією вказаної квартири, але державна реєстрація права власності на квартиру на його ім`я у встановленому законом порядку здійснена не була. Заповіту на випадок своєї смерті його батько не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є тільки він. 01 травня 2024 року він звернувся до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Полянського Ю.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Однак державний нотаріус Полянський Ю.М. постановою від 25.07.2024 року відмовив йому у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом, посилаючись на те, що ним до нотаріальної контори не були подані правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . На час смерті батько не встиг приватизувати вказану квартиру, але право на приватизацію він не втратив. Він не подавав заяви про відмову від спадщини. Постійно проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_3 за місцем його проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з листопада 2018 року і по день смерті батька. Однак він залишався зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_2 . В зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з вказаною заявою.

Представник заявника - ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити.

В останнє судове засідання заявник не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №120 (а.с.7об).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №68 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками вказані: батько - « ОСОБА_5 », мати - « ОСОБА_4 » (а.с.8об).

Згідно копії паспорту Серії НОМЕР_1 , заявник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою - АДРЕСА_3 (а.с.5).

01 травня 2024 року він звернувся до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Полянського Ю.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Однак державний нотаріус Полянський Ю.М. постановою від 25.07.2024 року відмовив йому у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом, посилаючись на те, що ним до нотаріальної контори не були подані правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10об).

Згідно довідки в.о.начальника КП «НРБТІ» ДОР» №13976 від 11.11.2020 року, станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою - АДРЕСА_4 не зареєстроване (а.с.29об).

Згідно повідомлення виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області від 13.06.2024 року, за відомостями реєстру територіальної громади м. покров ОСОБА_3 на день смерті перебував зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 з 21.12.1995р. по 19.02.2024р. Інформація щодо інших осіб, зареєстрованих за вищевказаною адресою на день смерті ОСОБА_3 в реєстрі територіальної громади м. Покров відсутня (а.с.31).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76823855 від 01.05.2024 року, наданої Покровською міською державною нотаріальною конторою, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи. Номер у спадковому реєстрі 72383291. Спадкодавець - ОСОБА_3 (а.с.32об.-33).

Факт того, що ОСОБА_2 дійсно постійно сумісно проживав однією сім`єю разом зі своїм рідним батьком ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та вів з ним спільне господарство на день його смерті також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Встановлення факту постійного проживання заявника разом з ОСОБА_3 має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення його майнових прав на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч.3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які мають бути оцінені судом.

Верховний Суду 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18) зазначив наступне: «Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом».

Аналогічна правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду: 1) від 4 липня 2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження №61-15926св18).

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, окрім справ передбачених ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється з метою оформлення своїх спадкових прав на квартиру та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 13, 258, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Покровська міська рада Дніпропетровської області «про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини» - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з листопада 2018 року та до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.01.2025 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш