Справа № 715/2824/24
Провадження № 2/715/29/25
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2025 року с. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Цуркана В.В.
секретар судового засідання Майщук С.В.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Кам`янецької сільської ради, ОСОБА_4 , -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона є бабусею неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками неповнолітнього ОСОБА_5 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Зазначає, що мати дитини не цікавилася та не цікавиться на даний час вихованням і розвитком свого сина, жодної участі в його утриманні та вихованні не бере, спілкування у жодній формі не підтримує, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказує, що 26 січня 2008 року у виконкомі Кам`янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. Однак, через відсутність спільних інтересів та різних поглядів на вирішення побутових проблем, які призводили до постійних сварок ОСОБА_3 припинила приймати участь у вихованні дитини та припинила сімейні відносини з ОСОБА_4 та рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 грудня 2011 року шлюб між ними було розірвано.
Зазначає, що одразу ж після розлучення ОСОБА_3 вирушила до Росії на постійне місце проживання та з того часу, тобто з грудня 2011 року ні її син, ні її онук не чули від неї будь якої звістки. З самого народження онука, вони проживають в с. Кам`янка, тобто у матері була можливість за бажання зв`язатися та спілкуватися з сином. Таким чином, вже 13 років ОСОБА_3 життям сина не цікавиться. Вказує, що з 5-ти років її онук ОСОБА_5 проживає разом з нею та її чоловіком ОСОБА_6 . За таких обставин вважає, що ОСОБА_3 тривало і свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5 , не сплачує аліменти, жодної матеріальної допомоги сину не надає, з сином ніяких стосунків не підтримує. На підставі викладеного, просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю та просили суд позов задовільнити.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак його представник ОСОБА_7 подала до суду письмові пояснення, згідно яких ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення позову. Вказує, що відповідачка у 2011 року виїхала до Росії та з того часу не спілкується та не підтримує ніякого зв`язку а ні з сином ОСОБА_5 , а ні з ОСОБА_4 . Вказує, що вже 13 років відповідачка життям сина не цікавиться, вона самоусунулася від виховання, спілкування та утримання дитини, тобто свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої сільська рада просить суд справу розглядати у відсутності їх представника.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків, покази дитини та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 та його батьками значаться ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .
Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 грудня 2011 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Як вбачається з довідки № 122 від 13 серпня 2024 року, виданої КЗ «Кам`янський ліцей», ОСОБА_5 закінчив 9 клас даного закладу та переведений на наступний рік навчання.

Відповідно до характеристики № 123 від 13 серпня 2024 року, виданої КЗ «Кам`янський ліцей», ОСОБА_5 навчається в ліцеї з першого класу. За роки навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень, життєрадісний та веселий, доброзичливий, завжди простий, скромний та добрий. З повагою ставиться до товаришів і старших себе, дотримується норм поведінки у колективі. Батьки не приділяли належну увагу навчанню сина. Вихованням хлопчика займається бабуся ОСОБА_1 , вона відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Завжди підтримувала контакт з класним керівником та відвідувала заклад.

Згідно довідки про склад сім`ї № 1952 від 12.08.2024 року, виданої центром надання адміністративних послуг «Дія центр» Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входять чоловік - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та внук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні вказала, що являється сусідкою позивачки. Вказувала, що син позивачки ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3 після одруження поїхали до Росії, однак в подальшому ОСОБА_4 повернувся додому лише з дитиною. З 2011 року відповідачка не підтримує ніякого спілкування з сином, не займається вихованням свого сина. ОСОБА_5 на даний час проживає з бабусею та дідусем, які його виховують. Батько дитини перебуває за кордоном.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України.

Так, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16жовтня 2019 року у цивільній справі № 753/1233/15-ц (провадження №61-12938св19).

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач посилається на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Суд вважає, що на даний час обрання щодо відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав є передчасним, оскільки не встановлено в повній мірі причини невиконання нею своїх батьківських обов`язків, їх поважність, її винної поведінки та свідомого нехтування нею своїми обов`язками.

З огляду на ці обставини та інтереси дитини, в силу частини шостої статті 19 Сімейного кодексу України суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування.

При цьому не обхідно відмітити, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Таким чином, суд вважає що на даний час відсутні підстав для застосування до ОСОБА_3 крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав, при не застосуванні до неї попередньо будь-яких інших заходів впливу, а тому у задоволенні позову слід відмовити, при цьому суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 81, 88, 174, 209, 212-215, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Кам`янецької сільської ради, ОСОБА_4 відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність брати участь у вихованні та утриманні свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і покласти на орган опіки та піклування Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.01.2025 року.

СУДДЯ: