ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року

м. Київ

справа № 932/10906/23

провадження № 61-6781св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Космачевської Т. В.,

Гапонова А. В., Халаджи О. В. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом, в якому, із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09 лютого 2024 року, просив стягнути із ОСОБА_2 190 000 грн основної суми боргу, інфляційні витрати у сумі

22 895,91 грн, 3 % річних у сумі 7 773,29 грн та пеню у розмірі 90 586,85 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 27 лютого 2024 року під головуванням судді Цитульського В. І. у задоволенні позову відмовив.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 25 квітня 2024 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року повернув заявнику.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд апеляційної інстанції вказував, що 08 квітня 2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 27 лютого 2024 року була залишена без руху для усунення недоліків, а саме: для подання копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи та документа про сплату судового збору.

10 квітня 2024 року копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня

2024 року про залишення апеляційної скарги без руху була доставлена до електронного кабінету ФОП ОСОБА_1 .

Станом на 25 квітня 2024 року вимоги ухвали апеляційного суду від 08 квітня

2024 року виконані не були, а тому суд вважав, що апеляційна скарга підлягає поверненню.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У травні 2024 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року в якій просив оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Позивач зазначає, що апеляційний суд не врахував правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 23 січня 2019 року у справі № 378/58/18,

від 05 грудня 2018 року у справі № 623/2298/17, від 03 жовтня № 2-4930/11,

від 30 травня 2018 року у справі № 192/1121/17, від 01 листопада 2023 року у справі

№ 754/12263/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 204/9390/22 та від 09 серпня

2023 року у справі № 757/9335/18.

ФОП ОСОБА_1 зауважує, що апеляційний суд не надав належної уваги тій обставині, що копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, була доставлена до його електронного кабінету 10 квітня 2024 року, що також підтверджується змістом оскарженої ухвали.

На виконання вимог наведеної ухвали позивач 19 квітня 2024 року за допомогою засобів поштового зв`язку подав до апеляційного суду клопотання про усунення недоліків, до якого долучив квитанцію про сплату судового збору та копії апеляційної скарги у новій редакції для суду та інших учасників справи.

Клопотання про усунення недоліків надійшло до точки видачі, яке обслуговує Дніпровський апеляційний суд 24 квітня 2024 року та було отримане судом 25 квітня 2024 року, що підтверджується роздруківкою трекінгу поштового відправлення.

Таким чином, вважає, що він вчасно виконав вимоги ухвали апеляційного суду

від 08 квітня 2024 року про залишення його апеляційної скарги без руху, а тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню.

Касаційна скарга також містить посилання на те, що постановлення з надмірним формалізмом апеляційним судом оскарженої ухвали вплинуло на реалізацію заявником права на справедливий суд.

Відзив на касаційну скаргу інші учасники справи не подали

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 24 травня 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу № 932/10906/23 з місцевого суду.

04 липня 2024 року справа № 932/10906/23 надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 11 грудня 2024 року справу призначив до розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1995 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України»

від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини одинадцятої статті 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд установив, що 14 березня 2024 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 08 квітня 2024 року вказану апеляційну скаргу залишив без руху у зв`язку з несплатою судового збору та недолученням копії апеляційної скарги з додатками для вручення відповідачу.

Особі, яка її подала, апеляційний суд надав десятиденний строк, з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків.

В матеріалах справи міститься звіт про доставку вихідної кореспонденції Дніпровського апеляційного суду, яким підтверджується вручення через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 копії ухвали Дніпровського апеляційного суду

від 08 квітня 2024 року - 09 квітня 2024 року (а. с. 132, том 2).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

19 квітня 2024 року ФОП ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подав до Дніпровського апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, яка доставлена до Київського апеляційного суду 25 квітня 2024 року.

Відповідно до частини шостої статті 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Отже, ФОП ОСОБА_1 , отримавши ухвалу про залишення без руху апеляційної скарги, в межах строку на усунення її недоліків (в останній день такого строку -

19 квітня 2024 року), направив засобами поштового зв`язку заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, а тому апеляційний суд передчасно дійшов висновку про повернення апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, тому судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

З огляду на наведене колегія суддів вважає аргументи касаційної скарги обґрунтованими.

Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа направляється для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді: А. І. Грушицький

В. М. Ігнатенко

Є. В. Петров

В. В. Пророк