2-н/465/541/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

15.01.2025 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., перевіривши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», про стягнення з ОСОБА_1 17978,73 грн. заборгованості за природний газ, спожитий упродовж періоду 01.06.2022 30.11.2024,

в с т а н о в и в:

31 грудня 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Франківського районного суду м. Львова із письмовою заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 17978,73 грн. заборгованості за природний газ, спожитий упродовж періоду 01.06.2022 30.11.2024.

Перевіривши письмову заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, а також дослідивши відповідь на запит суду щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичної особи боржника, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

У заяві про видачу судового наказу вказана адреса проживання боржника: АДРЕСА_1 , за якою і утворилася заборгованість за природний газ.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України судом скеровано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи боржника у справі.

Згідно з отриманої відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 10.01.2025 року встановлено, що

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою/знятою з реєстрації не значиться.

Крім цього, згідно з відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру №1004324 від 01.01.2025, №1004325 від 01.01.2025 та №1037147 від 15.01.2025 даних про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також не знайдено.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, стягувачем суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 є власником майна, орендує, або ж користуються майном, за адресою якого спожито природний газ.

Тобто стягувачем не надано письмових доказів, які підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг саме ОСОБА_1 , а також доказів щодо укладеного договору між сторонами.

Отже, із заяви не вбачається виникнення грошової вимоги до боржника, за адресою, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За таких обставин, оскільки письмова заява про видачу судового наказу не містить переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а також інших документів або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, тому у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

При цьому, необхідно роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також не позбавляє можливості стягувача звернутись із вказаними вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 161, 165, 166, 167, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», про стягнення з ОСОБА_1 и заборгованості за природний газ відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Роз`яснити учасникам справи, що у разі невручення ухвали суду у день її складення, вони мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення учаснику. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Суддя: Баран О. І.