Справа № 182/4217/24
Провадження № 2/0182/157/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.01.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.,

секретаря судового засідання Паламарчук П.Ю.,

розглянувши у в залі суду в м. Нікополі у відкритому підготовчому судовому засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: 7/8 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 ; однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . За життя ОСОБА_3 не склала заповіту. Єдиними спадкоємцями першої черги є її діти - позивач та відповідач по справі. 02.05.2012 року позивач з братом звернулися із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Мігунова С.О., у зв`язку з чим було відкрито спадкову справу № 13/2012. 19.09.2012 року між позивачем та його братом ОСОБА_2 було укладено Договір про розподіл спадкового майна щодо спадщини. Згідно умов даного договору було домовлено та вирішено, що 7/8 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірним будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 перейде у власність позивачу, а однокімнатна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 за законом перейде у власність ОСОБА_2 .

Інша 1/8 частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 , який приходиться батьком матері позивача, тобто його діду. При посвідченні Договору про розподіл спадкового майна нотаріус не зміг включити до частини спадщини ОСОБА_1 дану 1/8 частку житлового будинку з надвірними будівлями, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 за життя не оформила своє право власності на цю частку нерухомого майна після смерті свого батька. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за життя заповіту не склав. ОСОБА_3 є спадкоємицею першої черги. Спадщину після смерті батька вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки розпорядилася особистими речами свого батька, будучи співвласником житлового будинку, здійснювала заходи щодо утримання нерухомості, сплати комунальних послуг, ремонту будинку та обробку присадибної земельної ділянки. За життя вона не оформила своїх спадкових прав на належну ОСОБА_4 1/8 частку домоволодіння.

З приводу оформлення спадщини на 1/8 частину вищезазначеного житлового будинку позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Балашової В.М., яка надала йому Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.2017 року, згідно якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку у праві спільної часткової власності, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно та відсутністю доказів на підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 . Назва вулиці Успенського в процесі перейменування змінена на - вулиця Віри Білай.

З цих підстав позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним, право власності на 1/8 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Ухвалою про відкриття провадження від 11.09.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.27-28).

13.01.2025 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.42).

13.01.2025 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує (а.с.45).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.01.2012 року, актовий запис про смерть №128 (а.с.6). Заповіту за життя вона не склала.

Ч. 2 ст. 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги є її діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Факт родинних відносин підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с.13, 16).

В передбачений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини позивач та відповідач звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті матері до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Мігунова С.О., у зв`язку з чим було відкрито спадкову справу № 13/2012, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадкові реєстрі (а.с.7).

19.09.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про розподіл спадкового майна щодо спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_3 , який було посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О., реєстровий № 1259 (а.с.8). Згідно умов даного договору 7/8 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірним будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшов у власність ОСОБА_1 , а однокімнатна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшла у власність ОСОБА_2 .

На підставі вищезазначеного договору позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.09.2012 року, яким було посвідчено його право власності на 7/8 часток у праві спільної часткової власності на вище згаданий на житловий будинок з надвірним будівлями (а.с.9).

Інша 1/8 частка у праві спільної часткової власності на даний будинок з надвірним будівлями належала ОСОБА_4 на підставі умови на право забудови від 23.12.1940 року, реєстраційний №4817, що підтверджується довідкою КП «Нікопольське МБТІ» за №917 від 04.06.2018 року (а.с.11).

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 . Їх родинні відносини підтверджені свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серія НОМЕР_2 (а.с.14) та свідоцтвом про одруження між ОСОБА_8 і ОСОБА_3 , серія НОМЕР_3 (а.с.15). ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 03.07.1985 року (а.с.5). До дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року. Спірні правовідносини, які виникли до 01.01.2004 р. регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР (України) 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Оскільки заповіту ОСОБА_4 не склав, тому спадкування відбувалось за законом.

Ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадщину ОСОБА_3 прийняла відповідно до правила п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки розпорядилася особистими речами свого батька, будучи співвласником житлового будинку, здійснювала заходи щодо утримання нерухомості, сплати комунальних послуг, ремонту будинку та обробку присадибної земельної ділянки. За життя вона не оформила своїх спадкових прав на належну ОСОБА_4 1/8 частку у праві спільної часткової власності на вище згаданий житловий будинок з надвірним будівлями.

Позивач, в свою чергу звернувся до державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Балашової В.М., яка Постановою від 14.09.2017 року відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно та відсутністю доказів на підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 (а.с.4).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного вище, суд вважає, що позивач має право на спадкування майна, що залишилося після смерті його матері, але не може реалізувати своє право з вищевказаних причин. Дослідивши надані позивачем докази, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й у відповідності з ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 529, ч. 2 ст. 548, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 392, ст. 1261, 1268,1296 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/8 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок літ. А загальною площею 42,5 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м. з надвірними будівлями: літня кухня літ. Б, вбиральня літ. В, літня кухня літ. Г, гараж літ. Е, підвал літ. Ж, підвал літ. И, спорудження № 1-4, І, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за життя не оформила своїх спадкових прав.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева