Справа № 712/540/25
Провадження № 2-о/712/89/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Руденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,-

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції заявника.

1.1. 16 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною заявою, просить встановити факт смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце народження: Миколаївська область, Єланецький р-н, с. Б.- Сербулівка), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мелітополь Запорізької області, Україна.

1.2. Заяву обґрунтовано тим, що заявниця є рідною дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 08 жовтня 2024 року, виданим у місті Мелітополі.

1.3. З метою реєстрації смерті матері, заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), однак у реєстрації смерті було відмовлено, оскільки надані заявником документи не можуть бути підставою для проведення державної реєстрації смерті.

1.4. У заяві вказано, що встановлення факту смерті має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

2.1. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її судовий розгляд.

2.2. У судове засідання представник заявниці адвокат Руденко Ю.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

2.3. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи.

3.Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини

3.1. Відповідно ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи.

3.2. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

3.3. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

3.4. За змістом п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

3.5. Пунктом 2 частини 1 статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

3.6. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

3.7. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.

3.8. У судовій практиці ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey2, 2Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia) Суд наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ необхідно розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

3.9. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

4. Фактичні обставини, встановлені судом

4.1. Судом установлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4.2. 8 жовтня 2024 року територіальним відділом РАЦС міста Мелітополь та Мелітопольського району Управління РАЦС Запорізької області видано довідку № С-04710 про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Мелітополь Запорізької області внаслідок набряку легень та тромбоемболії легеневої артерії.

4.3. Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 08 жовтня 2024, виданого у місті Мелітополі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Мелітополь, Запорізької області.

5. Оцінка суду

5.1. Зазначене у доданих до заяви документах місце смерті ОСОБА_2 є тимчасово окупованою територією України, оскільки м. Мелітополь значиться серед «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, з подальшими змінами.

5.2. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України.

5.3. За таких обставин суд вважає, що надані заявником докази підтверджують факт смерті громадянки України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Миколаївська область, Єланський р-н, с. Б.- Сербулівка), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мелітополь Запорізької області, Україна.

5.4. Водночас оцінка судом вказаних доказів не свідчить про легітимацію чи визнання судом незаконних органів влади, створених окупаційною владою на тимчасово окупованій території України.

5.5. Установлення юридичного факту смерті ОСОБА_2 має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить оформити свідоцтво про смерть та успадкувати належне матері майно.

5.6. Враховуючи, що 11 січня 2025 року відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом відмовив заявниці ОСОБА_1 в реєстрації смерті ОСОБА_2 через неналежність доданих документів, то іншого способу встановлення факту смерті, ніж судовий, законодавством України не передбачено.

5.7. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 76-77, 258, 259, 263, 265, 319 ЦПК України, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України « ОСОБА_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Миколаївська область, Єланецький р-н, село Б.- Сербулівка), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мелітополі Запорізької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке не буде скасовано.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення суду складено 16 січня 2025 року.

Суддя: Я.В. Пересунько