ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м.Суми

Справа №629/13/24

Номер провадження 22-ц/816/119/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сікорської Ірини Станіславівни

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року, в складі судді Цвєлолуб Г.О., ухвалене у м. Ромни,

в с т а н о в и в:

04 січня 2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 серпня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № С-001-0. Також 24 липня 2018 року ОСОБА_1 уклала із АТ «Ідея Банк» кредитний договір № Z75.20966.004133817.

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі боржників №3, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № С-001-0 від 29 серпня 2018 року на суму 35136,76 грн, з яких: 11977,36 грн заборгованість за основним боргом, 23159,4 грн заборгованість за відсотками за кредитним договором № Z75.20966.004133817 від 24 липня 2018 року на суму 39765,41 грн, з яких: 15050,72 грн заборгованість за основним боргом, 24714,69 грн заборгованість за відсотками.

Крім того, 20 березня 2019 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» кредитний договір № .

11 травня 2021 року між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021, за умовами право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 20 березня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на суму 5224,5 грн, з яких: 1500 грн заборгованість за основним боргом, 3724,5 грн заборгованість за відсотками.

Також ОСОБА_1 уклала із АТ «ТАСКОМБАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/5330682-СК від 01 жовтня 2018 року.

20 травня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/3-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 002/5330682-СК від 01 жовтня 2018 року, перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на суму 1993,47 грн, з яких: 947,24 грн заборгованість за основним боргом, 546,23 грн заборгованість за відсотками, 500 грн заборгованість за пенею.

Посилаючись на вказані обставини, вказує, що всього за кредитними договорами сума заборгованості ОСОБА_1 становить 82120,14 грн, яку ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» загальну суму заборгованості за кредитними договорами № С-001-0 від 29 серпня 2018 року, № Z75.20966.004133817 від 24 липня 2018 року, № , № 002/5330682-СК від 01 жовтня 2018 року в розмірі 82120 грн 14 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачений судовий збір в сумі 2684 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сікорська І.С., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позову.

Вказує про відсутність доказів перерахування ОСОБА_1 грошових коштів за кредитними договорами № С-001-0 від 29 серпня 2018 року, № Z75.20966.004133817 від 24 липня 2018 року, № від 20 березня 2019 року, № 002/5330682-СК від 01 жовтня 2018 року, оскільки у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, таких як копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо. Самі кредитні договори, паспорти споживчих кредитів не містять реквізитів платіжної банківської карти відповідача, на яку, у відповідності до умов кредитних договорів мали бути перераховані кредитні кошти. Вважає, що відсутність в документах, які були складені під час укладення відповідачем договорів про надання фінансового кредиту, реквізитів платіжної банківської карти ОСОБА_1 унеможливлює виконання взятих кредиторами на себе зобов`язань за вказаними договорами щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів. Без надання доказів видачі одноразового ідентифікатора та підписання ним договору, ставить під сумнів укладення кредитних договорів в електронному вигляді.

Зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ», звертаючись до суду, повинен був отримати від первинного кредитора первині документи, які підтверджують перерахування на належний відповідачу рахунок чи видачу йому коштів за вказаними кредитними договорами, а також розмір заборгованості за ними.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. Зазначені ТОВ «ФК «ЄАПБ» суми заборгованості є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог. Не погоджується із розміром та періодом нарахування відсотків по кредитах.

Доводить не підтвердження належними та допустимими доказами наявність у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки не надано реєстри прав грошових вимог та акти прийому-передачі, а витяг з реєстру боржників до договору факторингу, не підписаний обома сторонами договору, не є належним доказом переходу права вимоги до позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Вказує, що позивачем доведено факт укладення відповідачем кредитних договорів з первісними кредиторами в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему із застосуванням електронного підпису позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником. Відповідач була ініціатором укладення таких договорів подавши через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора заяву на отримання кредиту за зручними для себе умовами та підтвердила умови отримання кредиту, використала надісланий йому одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду для підтвердження підписання кредитного договору, у договорах вказані її персональні дані, номер мобільного телефону, номер банківської картки. Індивідуальна частина договору містить істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк повернення, розмір процентів, умови кредитування.

Зазначає, що відповідачем не надано суду доказів належного виконання нею зобов`язання та які б спростовували суму заборгованості по кредитних договорах. Підписавши кредитні договори відповідач підтвердив свою обізнаність із запропонованими умовами кредитування та погодився з умовами нарахування відсотків за користування кредитними коштами, строками погашення заборгованості, наслідками несвоєчасного повернення коштів. Здійснення часткової сплати заборгованості по кредиту свідчить про визнання відповідачкою форми кредиту, згоду з умовами кредитування, отримання кредитних коштів. Погодившись із умовами надання коштів у кредит відповідач взяв на себе зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом, яке не виконав.

Доводить, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти інформацією, відповідно до ЗУ «Про банки та банківську діяльність» про виписки з банківського рахунку відповідача або первісного кредитора, оскільки тільки вони мають доступ до таких документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29.08.2018 року ОСОБА_1 уклала із АТ «Ідея Банк» угоду № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с. 12-23).

24.07.2018 року ОСОБА_1 уклала із АТ «Ідея Банк» кредитний договір № Z75.20966.004133817 (а.с. 25-40).

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами № С-001-0 від 29 серпня 2018 року та № Z75.20966.004133817 від 24 липня 2018 року, укладеним між АТ «Ідея Банк » та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 42).

Згідно реєстру боржників № 3 до договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № С-001-0 від 29 серпня 2018 року на суму 35136,76 грн, з яких: 11977,36 грн заборгованість за основним боргом, 23159,4 грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором № Z75.20966.004133817 від 24 липня 2018 року на суму 39765,41 грн, з яких: 15050,72 грн заборгованість за основним боргом, 24714,69 грн заборгованість за відсотками (а.с. 24, 41, 44).

Також 20.03.2019 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» кредитний договір № (а.с. 48-55).

11.05.2021 року між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № від 20 березня 2019 року, укладеним між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 56-59).

Відповідно до реєстру боржників від 11.05.2021 року до договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 5224,50 грн, з яких: 1500 грн заборгованість за основним боргом, 3724,50 грн заборгованість за відсотками (а.с. 60, 61).

Також ОСОБА_1 уклала із АТ «ТАСКОМБАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/5330682-СК від 01 жовтня 2018 року (а.с. 65).

20.05.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/3-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором № 002/5330682-СК від 01 жовтня 2018 року, укладеним між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 70-72).

Згідно з Додатком 1 до договору факторингу № НІ/11/3-Ф від 20.05.2021року реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 1993,47 грн, з яких: 947,24 грн заборгованість за основним боргом, 546,23 грн заборгованість за відсотками, 500 грн заборгованість за пенею (а.с. 69, 73).

Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитів та сплаті відсотків не виконала, кредити та проценти за їх користування не сплатила у повному обсязі, порушивши вимоги кредитних договорів та ст.ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України.

Відповідно до розрахунків заборгованості ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № С-001-0 від 29 серпня 2018 року в сумі 35136,76 грн, за кредитним договором № Z75.20966.004133817 від 24 липня 2018 року в сумі 39765,41 грн, за кредитним договором № від 20 березня 2019 року в сумі 5224,5 грн, за договором № 002/5330682-СК від 01 жовтня 2018 року в сумі 1993,47 грн, що всього становить 82120,14 грн.

Розмір заборгованості відповідачки також підтверджується розрахунком заборгованості АТ «ТАСКОМБАНК», довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом АТ «Ідея Банк», виписками по кредитних договорах (а.с. 124-134).

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зареєстроване як фінансова установа 27 грудня 2007 року (а.с. 79).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов спірних кредитних договорів, ОСОБА_1 добровільно не погашає заборгованість за кредитом і права ТОВ «ФК «ЄАПБ», як набувача права вимоги до відповідача на підставі Договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року, Договору факторингу № 11052021 від 11 травня 2021 року, Договору факторингу № НІ/11/3-Ф від 20 травня 2021 року, підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитними договорами та процентів за користування кредитними коштами.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Підставами позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № С-001-0 від 29 серпня 2018 року, кредитного договору № Z75.20966.004133817 від 24 липня 2018 року, договору про надання споживчого кредиту № від 20 березня 2019 року, кредитного договору № 002/5330682-СК від 01 жовтня 2018 року, та стягнення заборгованості за цими кредитами, заборгованості за процентами, визначеними відповідно до умов кредитування.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції на виконання умов вказаних кредитних договорів ОСОБА_1 були надані у розпорядження кредитні кошти на умовах сплати процентів за обумовленими по кожному договору ставками, однак будучи ознайомленою з істотними умовами кредитного договору, що засвідчено особистими підписами позичальника, не виконує належним чином зобов`язання за кредитними договорами у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Із розрахунків заборгованості за кредитними договорами вбачається, що в порушення вимог діючого законодавства, умов кредитних договорів, ОСОБА_1 не здійснила погашення заборгованості в обумовлений в договорах строк та порядку, тому були нараховані відсотки за користування кредитними коштами.

Наданими суду доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення заборгованості по процентах.

За встановлених обставин справи та умов договору, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаними кредитними договорами в розмірі 82120,14 грн.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Факт переходу за плату до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за спірними кредитними договорами до боржника ОСОБА_1 підтверджується Договором факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року укладеним з АТ «Ідея Банк», Договором факторингу № 11052021 від 11 травня 2021 року укладеним з ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС», Договором факторингу № НІ/11/3-Ф від 20 травня 2021 року укладеним з АТ «ТАСКОМБАНК» (а. с. 42, 56, 70).

Доказами переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до ОСОБА_1 є також складені на виконання зазначених договорів факторингу Витяг з Реєстру боржників №3від 07.07.2023, платіжна інструкція № 119913 від 11.07.2023 р. про оплату за договором факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року, Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 11052021 від 11 травня 2021 року та Витяг з Реєстру боржників до цього договору, Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за договором факторингу № НІ/11/3-Ф від 20 травня 2021 року та Витяг з Реєстру прав вимоги до цього договору (а.с. 44, 46, 59, 60, 72, 73).

Всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано доказів сплати заборгованості за кредитними договорами ні новому, ні старому кредитору.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором № С-001-0 від 29 серпня 2018 року, кредитним договором № Z75.20966.004133817 від 24 липня 2018 року, договором про надання споживчого кредиту № від 20 березня 2019 року, кредитним договором № 002/5330682-СК від 01 жовтня 2018 року на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Таким чином, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367-369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сікорської Ірини Станіславівни залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов