Справа № 954/1304/24
Номер провадження 2/954/271/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Каневського В. О.,

за участі секретаря судового засідання Ферко Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Нововоронцовка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Обґрунтовує позов тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син є повнолітньою особою, однак продовжує навчатися у Криворізькому Національному університеті, термін навчання з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Син навчається на 3 курсі денної форми навчання за кошти державного бюджету та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. На даний час, у зв`язку з безпековою ситуацією та дією воєнного стану син навчається дистанційно та проживає разом з позивачкою. Позивач та діти мають статус внутрішньо переміщених осіб, на даний час позивач повністю утримує сина. Чоловік проходить службу у воєнізованому підрозділі поліції, а саме в об`єднаній штурмовій бригаді «Лють» та одержує грошове забезпечення, у зв`язку з чим має змогу утримувати нашого спільного сина. Вважає, що відповідач має змогу матеріально допомагати дитині, оскільки є працездатним та працює, тому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі 16,5 % усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісяця, починаючи стягувати з моменту подання позову до закінчення ним навчання; судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач надав відзив на позов та заперечення в яких зазначає про те, що розуміючи, що дитина росте та щоб сприяти його розвитку, щомісячно виплачує аліменти у розмірі 5000,00 грн. Також відповідач додав, що ОСОБА_1 не надала жодного підтвердження того, що ОСОБА_3 потребує у зв`язку із навчанням матеріальної допомоги, крім того у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що на даний час у зв`язку із безпековою ситуацією та дією воєнного стану, син навчається дистанційно та проживає разом з нею, тобто вважає, що додаткових витрат, пов`язаних із навчанням у ОСОБА_3 немає. Відповідач зазначив, що є військовослужбовцем, має регулярний стабільний дохід, який майже у повному розмірі витрачає на закупку амуніції, їжі та одягу для подальшої участі у військових діях та службі, також несе додаткові витрати на своє лікування по декільком діагнозам. Також відповідачу стало відомо, що ОСОБА_3 нещодавно придбав автомобіль, що є підтвердженням того, що син не потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Також зазначає, що позивачка є також матеріально забезпеченою особою, яка отримує грошове забезпечення від Каховського РВП ГУНП в Херсонській області (дана інформація є підтвердженою з відкритих джерел, а саме декларації НАЗК). Позивачка також вказує, що у зв`язку з винаймом житла несе певні витрати, але згідно Закону України "Про Національну поліцію", ОСОБА_1 є її співробітником та може отримувати компенсацію за оренду житла від роботодавця. Тому відповідач просив відмовити у позовних вимогах.

В свою чергу, позивач у відповіді на відзив зазначила, що відповідач, на даний час щомісячно виплачує кошти у розмірі 5000 гривень на утримання сина ОСОБА_3 , але, наприклад в січні 2024 року виплатив 2500 гривень, а в серпні 2024 року - лише 2000 гривень, що підтверджується квитанціями про переказ коштів. З відповідачем позивач має напружені відносини, у зв`язку з чим не впевнена, що в подальшому ОСОБА_2 буде регулярно здійснювати виплати на утримання сина ОСОБА_3 . Також додає, що раніше вже були такі випадки, коли відповідач ухилявся від сплати коштів на утримання дітей, або сплачував їх не регулярно. Щодо купівлі автомобіля зазначає, що автомобіль марки ВАЗ 211540 д/з НОМЕР_1 був придбаний нею та зареєстрований на її ім`я, перебуває у її користуванні. Купівля автомобіля була вимушеною необхідністю, для забезпечення потреб в пересуванні її доньки ОСОБА_4 , оскільки вона є інвалідом першої групи з дитинства підгрупи А, прикута до інвалідного візку та не може самостійно пересуватися. Позивач не заперечує, що ОСОБА_3 також користується даним автомобілем, так як має посвідчення водія. Також позивач зазначила щодо відсутності надання відповідачем доказів закупки амуніції та одягу, проходження лікування за власні кошти, непрацездатності його дружини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд встановив, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 (батько), ОСОБА_1 (мати), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.05.2005, актовий запис №467.

З копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.03.2023 №4803-, від 28.05.2024 №4803-, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки №37-127 від 03.09.2024, ОСОБА_3 є студентом 3 курсу групи ІПЗ-22-1, факультету інформаційних технологій, за спеціальністю 121 Інженерія програмного забезпечення, денної форми здобуття вищої освіти за кошти державного бюджету. Тривалість навчання за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти 3 роки 10 місяців: з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Період навчання на 3 курсі у 5 семестрі: з 01 вересня 2024 р. по 31 січня 2025 року.

Окрім того, позивачем надані фотокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 211540, нз НОМЕР_1 , власником ТЗ якого зазначена ОСОБА_1 , посвідчення водія, видане ОСОБА_1 25.10.2013, категорія В. Разом з тим, позивачкою долучено докази щодо наявності проблем зі здоров`ям у позивача, на підтвердження чого надала квитанції про сплату медичних послуг, копії консультаційних висновків лікаря акушер-гінеколога від 19.10.2024, 14.11.2024, 10.12.2024, 31.12.2024 та копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.11.2024.

В порядку ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Однак, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачкою не надано належних та достатніх доказів, що вказують на існування потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі.

Відповідачем надано на підтвердження зазначених ним обставин фотокопії квитанцій про сплату коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , фотокопію автомобіля, копії медичних довідок про лікування по декільком діагнозам, квитанції про витрати коштів на медикаменти, амуніцію. Таким чином, відповідачем підтверджено здійснення витрат на виконання конституційного обов`язку щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України та допомоги дитині.

Як встановлюють ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Так, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази повинні бути належні, допустимі та достовірні.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Отже, подаючи до суду позовну заяву, позивач не довела наявність існування у зв`язку з навчанням потреби матеріальної допомоги, яка надає право стягувати аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, зокрема, понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо, а відповідачем доведено умови неможливості надавати матеріальну допомогу на час розгляду справи, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі статей 182, 199, 200 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 13, 247, 263-265, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяВ.О. Каневський