Справа № 486/66/25
Провадження № 2-о/486/17/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

присяжних Боляк Л.В., Кисленко А.Ф.,

при секретарі Соболевської І.Ю.,

за участю: представниказаявника ОСОБА_1 ,

прокурора Руденка О.В.,

адвоката Качана Р.Ю.,

особи,відносно якоївирішується питання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку окремого провадження в приміщенні суду у судовому засіданні в м. Південноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за заявою лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 про госпіталізацію громадянина ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку без його згоди,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2025 року заявник лікар психіатр КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про госпіталізацію у психіатричний заклад в примусовому порядкугромадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:АДРЕСА_1 , якийзнаходиться на обліку у лікаря психіатра з 2018 року. Зазначає, що вперше проходив стаціонарне лікування МОЦ ПЗ МОР м. Миколаїв, де був вперше виставлений діагноз F20.00 (Шизофренія, дитячий тип, параноїдна форма, непреривний перебіг. Стійкий змішаний тип дефекту. Стійка соціальна дезорієнтація). За період нагляду, хворий постійно відмовлявся від прийому підтримуючої терапії, але періодично приймав ліки на прохання батька. Додає, що психічний стан хворого нестійкий, стає періодично агресивним, кричить на батька та сусідів, б`є речі навколо себе, не спить. Протягом останнього року постійно суперечки з сусідами, які по його словам, заважають йому і дратують, «стукають» постійно по стелі. 06.01.2025 року, після чергових конфліктів із сусідами, ОСОБА_2 створив реальну загрозу для життя мешканців будинку, а саме: бігав з ножем по двору, пошкодив автомобіль ножем сусіду, у якій безпосередньо знаходився останній. Тому, 08.01.2025 року був направлений на госпіталізацію в психіатричну лікарню с. Сапетня, де хворий категорично відмовився від госпіталізації і продовжує загрожувати життю сусідів та оточуючих. У зв`язку з цим ОСОБА_2 був оглянутий комісію лікарів: медичним директором - ОСОБА_3 , завідуючою поліклініки - ОСОБА_4 , психіатром - ОСОБА_1 . Комісія прийшла до висновку що громадянин ОСОБА_2 дійсно за його психічним станом потребує примусової госпіталізації в стаціонар, у зв`язку з наявності у нього тяжкого психічного розладу, який представляє загрозу для свого життя та небезпеку для оточуючих, а у разі якщо йому не буде надана психічна допомога, то його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану може бути нанесена суттєва шкода. На підставі викладеного заявник просить суд застосувати до ОСОБА_2 психіатричну допомогу у примусовому порядку у відділенні і звичайним наглядом.

Заявник лікар психіатр КНП «ЮМБЛ» ЮМР у судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі і підтвердила обставини, що в ній викладені та просить призначити ОСОБА_2 примусову госпіталізаціюдо психіатричної лікарні с. Сапетня у відділення із звичайним наглядом в примусовому порядку.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву та не заперечував проти задоволення заяви.

Особа,відносно якоївирішується питання ОСОБА_2 не висловили правову позицію щодо заяви.

Адвокат Качан Р.Ю. просив задовольнити заяву у зв`язку з тим, що для ОСОБА_2 буде безпечніше для себе та оточуючих пройти курс лікування.

Суд, заслухавши всіх учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що факти, викладені в заяві, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, при цьому суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З 2018 року ОСОБА_2 знаходиться на обліку у лікаря психіатра, який вперше проходив стаціонарне лікування МОЦ ПЗ МОР м. Миколаїв, де було вперше виставлено діагноз F20.00: шизофренія, дитячий тип, параноїдна форма, непреривний перебіг, стійкий змішаний тип дефекту, стійка соціальна дезорієнтація. За період нагляду, хворий постійно відмовлявся від прийому підтримуючої терапії, але періодично приймав ліки на прохання батька.

Із повідомлення Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області від 06.01.2025 року №СЕД-2570-2025 вбачається, що 06.01.2025 року приблизно о 13:00 год. ОСОБА_2 пошкодив ножом сусіду транспортний засіб марки «Фольцваген Б6», державний номерний знак: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на суму матеріального збитку у розмірі 40000,00 гривень, з метою перевірки було зареєстровано в ІКС ІПНП (журнал ЄО). Додають, що по даному факту не вдалося притягнути ОСОБА_2 , оскільки останній являється безстроковим інвалідом другої групи (відповідно до довідки акта огляду медико-соціальною експертною комісією), але було проведено профілактичну бесіду з піклувальником зазначеної особи, а саме з ОСОБА_5 .

Заявник зазначає, що психічний стан хворого ОСОБА_2 нестійкий, стає періодично агресивним, кричить на батька та сусідів, б`є речі навколо себе, не спить. Протягом останнього року постійні суперечки з сусідами, які по його словам, заважають йому і дратують, «стукають» постійно по стелі.

Згідно звернення голови правління ОСББ «Незалежності 18» Юрлова І.Б. до директора КНП ЮМБЛ Лупова С. за вх.14/0602 від 10.01.2025 року, у якому вказано, що мешканці ОСББ «Незалежності 18» просять вжити заходів щодо мешканця їх будинку ОСОБА_2 , який створює реальну загрозу для життя мешканців будинку, а саме: бігав з ножом по двору, кидав з вікна скляні пляшки на тротуар, і це все вдень, коли у дворі люди та діти, всі ці події зареєстровано поліцію і є відеозапис із камер дворового спостереження. Лікуватися хворий не хоче, його батько з ким він проживає, ОСОБА_5 абсолютно не реагує і навіть не намагається зупинити злочинні дії свого сина. Також, дітей своїх сусідів довів до такої істерики, що довелося звернутися по медичну допомогу. Таким чином, у зв`язку з викладеним жителів будинку у дворі не можуть перебувати в безпеці, а тому просять посприяти вирішенню питання.

Також, було звернення від голови правління Юрлова І.Б. та мешканців ОСББ «Незалежності 18» до директора КНП ЮМБЛ Лупова С. за вх.183/0602 від 26.03.2024 року, у якому просили вжити заходів щодо мешканця їх будинку ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку комісії лікарів у складі медичного директора Березового М.Ю., завідувача поліклініки Зурза О.Ю., психіатра ОСОБА_1 , провели огляд хворого ОСОБА_2 , 1981 року народження, мешканця АДРЕСА_1 , на предмет примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар. Анамнез хвороби ОСОБА_2 зазначено, що почав хворіти після смерті матері, кричить, не спить, б`ється головою об стіну, не розмовляє ні з ким. Після був у санаторії і потім став спокійнім на три роки, але згодом в останнього почалась тривога, апатія, кошмарні сни, епізодична агресія (кричить на всіх оточуючих). Протягом довгих років не виходить на вулицю, сидить вдома. Однак, після довгих умовлянь лікарів та родичів погодився на стаціонарне лікування у МОПЛ №15 відділення з 23.10.2018 року по 30.11.2018 року та на деякий час став спокійним. Таким чином, комісія, зважаючи на наявність в клініці виражених емоційно-вольових розладів, неадекватну агресивну поведінку, ідеї відношення до сусідів та оточуючих, який створив реальну загрозу для життя, бігаючи з ножом по вулиці, пошкодив машину ножом сусіду, що вказує на тяжкий психічний розгляд, а також враховуючи відмову від добровільної госпіталізації, комісія ЛКК подала клопотання щодо винесення рішення про госпіталізацію в психіатричну лікарню в примусовому порядку у відділенні із звичайним наглядом. На підставі викладеного комісія ЛКК прийшла до висновку, що громадянин ОСОБА_2 дійсно за його психічним станом потребує примусової госпіталізації в стаціонар, у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який представляє загрозу для свого життя та небезпеку для оточуючих, а у разі якщо, йому не буде надано психічна допомога, то його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану може бути нанесена суттєва шкода.

Відповідно до п. 1 принципу 15 принципи захисту психічно хворих осіб і поліпшення психіатричної допомоги (затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17.12.1991 року №46/119), коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Відповідно до п. 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам; або

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи. У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до п. 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому у примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Відповідно до ч. 6 ст. 284 ЦК України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Частиною другою статті 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу повинно розглядатися як позбавлення свободи у розумінні п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

При наданні психіатричної допомоги лікар психіатр, комісія ЛКК незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар психіатр, комісія ЛКК несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону.

Оскільки хворий ОСОБА_2 становить небезпеку для себе та оточуючих, згоду на лікування не дав, йому рекомендовано примусову госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи, а саме те, що компетентною комісія лікарів у ОСОБА_2 виявлено, що останній дійсно за його психічним станом потребує примусової госпіталізації в стаціонар, у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу у формі шизофренія, дитячий тип, параноїдна форма, непреривний перебіг, стійкого змішаного типу дефекту, стійкої соціальної дезорієнтації, а також встановлення фактів про те, що хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, пояснень інших учасників, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові з огляду на ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає його інтересам, тому заяву слід задовольнити.

Оскільки ініціатором заяви є працівник КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 , виконання рішення суду покласти на КНП «ЮМБЛ» Южноукраїнської міської ради.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір не справляється за подання заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 13, 14, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 339-342 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 про госпіталізацію громадянина ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку без його згоди, задовольнити у повному обсязі.

Госпіталізувати у примусовому порядку із звичайним наглядом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:АДРЕСА_1 , до психіатричного закладу Миколаївської обласної психіатричної лікарні №2 Миколаївської обласної ради, розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Сапетня, вул. Сєвєрна, 14.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України дане рішення є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Виконання рішення суду покласти на керівника Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку доМиколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін

Присяжні: Л.А. Боляк

А.Ф. Кисленко