КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3317/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Романишена І.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Желепа О.В., Стрижеус А.М.

секретар - Черняк Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди,

за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Полякової Людмили Володимирівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року,

встановив:

у березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 351 617, 03 гривні, яка була заподіяна йому в результаті ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_2 при виконанні ним службових обов`язків як водія.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12вересня 2024 року в задоволенні позову було задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 278 493, 62 гривні, витрати на проведення експертизи - 3 500 гривень, судовий збір в розмірі 2 784, 94 гривні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідача - ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - Кущ В.Ф. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника відповідача - ОСОБА_3 , представника позивача - ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 11 липня 2023 року, приблизно о 18 годині 38 хвилин, по вул.Парково-Сирецька, 19 у м. Києві сталась ДТП за участю екскаватором-навантажувачем марки «JСВ З СХ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та мотоциклу «Ducati Diavel» д.н.3. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , після зіткнення з яким мотоцикл «Ducati Diavel», д.н.з. НОМЕР_2 , відкинуло на задню ліву частину припаркованого з правої сторони дороги автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 в наслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.3 «б», 10.2 та вимоги дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху. В результаті зіткнення транспортних засобів пошкоджено належний ОСОБА_1 мотоцикл марки «Ducati Diavel», д.н.з. НОМЕР_4 , а потерпілому водію мотоцикла ОСОБА_5 , спричинено тілесні ушкодженні. Вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_1 становить 508 117, 03 грн. За проведення оцінки позивачем сплачено 3500 грн. Екскаватор-навантажувач марки «JCB 3 СХ», д.н.з. НОМЕР_5 , належить на праві власності КП «Київтеплоенерго», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_6 виданим ГУ Держпродспоживслужби в Київській області 08.08.2018, водій ОСОБА_2 є працівником КП «Київтеплоенерго» і займає посаду машиніста екскаватора відповідно до наказу №433-КАТ. Відповідно до вахтового журналу № 3203 екскаватора-навантажувача марки «JСВ З СХ» д.н.з. НОМЕР_1 , даний екскаватор використовувався водієм під час виконання трудових (службових) обов?язків водієм ОСОБА_2 при проведенні робіт 11.07.2023 по вул.Шамрила (Парково-Сирецька) в м.КиєвіА тому відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, КП «Київтеплоенерго» є відповідальним за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов?язків. Цивільна відповідальність КП «Київтеплоенерго» щодо забезпеченого транспортного засобу - екскаватора-навантажувача марки «J 3 СХ» д.н.з. НОМЕР_7 на дату заподіяння шкоди застрахована в ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» відповідно до полісу № AT/3105877. Страхова сума за даним полісом становить 160 000 гривень була сплачена позивачу 31.01.2024. Тому позивач просви стягнути з КП «Київтеплоенерго» різницю між сумою збитків та страховим відшкодуванням, що становить 351 617, 03 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12вересня 2024 року позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 278 493, 62 гривні, витрати на проведення експертизи - 3 500 гривень, судовий збір в розмірі 2 784, 94 гривні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 11 липня 2023 року, приблизно о 18 годині 38 хвилин, по вул.Парково-Сирецька, 19 у м. Києві сталась ДТП за участю екскаватором-навантажувачем марки «JСВ З СХ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та мотоциклу «Ducati Diavel» д.н.3. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , після зіткнення з яким мотоцикл «Ducati Diavel», д.н.з. НОМЕР_2 , відкинуло на задню ліву частину припаркованого з правої сторони дороги автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 в наслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.3 «б», 10.2 та вимоги дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07.12.2023 ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження №0002804 від 12.07.2023 закрито у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду та роз`яснено останньому право на пред`явлення позову в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиційним фактом та не підлягає доказуванню.

Екскаватор-навантажувач марки «JCB 3 СХ», д.н.з. НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_2 належить на праві власності КП «Київтеплоенерго», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_6 , виданим ГУ Держпродспоживслужби в Київській області 08.08.2018 року.

Водій ОСОБА_2 є працівником КП «Київтеплоенерго» і займає посаду машиніста екскаватора відповідно до наказу № 433-КАТ від 27.04.2018 та згідно вахтового журналу №3203 екскаватора-навантажувача марки «JСВ З СХ» д.н.з. НОМЕР_1 , використовувався водієм під час виконання трудових (службових) обов?язків при проведенні робіт 11.07.2023 по вул. Шамрила (Парково-Сирецька) в м.Києві.

Транспортний засіб «Ducati Diavel», д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_5 належить ОСОБА_1 . В результаті ДТП вказаний транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного транспортноог засобу становить 508 117, 03 гривень.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AT/3105877 страхова сума - 160 000 гривень була сплачена позивачу 31.01.2024 ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС».

Суд першої інстанції зменшив суму відшкодування на 20%, враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення ст. 1166, 1172, 1187, 1194 ЦК України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В статті 1187 ЦК України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Згідно положень ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної чи юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності, суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по їх доказуванню.

Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила статей 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Всі наведені представником відповідача в апеляційній скарзі доводи, є аналогічними запереченням, викладеним у відзиві на позовну заяву, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Посилання апелянта на те, що Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 50588 від 28.07.2023є, виготовлений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "БВН ЕВ ГРУП" є неналежним доказом по справі, оскільки оцінювач не був повідомлений про кримінальну відповідальність за ст. 384 та 385 КК України, є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 102 ЦПК України такі вимоги ставляться до висновку експерта.

Зауваження до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 50588 від 28.07.2023 не спростовують викладених у ньому висновків, оскільки у сформованому ПАТ «Українська автомобільна корпорація» рахунку на ремонт, зазначена вартість ремонту 463 597,63 гривень. В Звіті про оцінку вартість відновлювального ремонту становить 463 ,64 гривень, отже різниця в рахунку і звіті становить 46,01 гривень. Різниця між сумою в рахунку щодо вартості відновлювального ремонту - 463 597,63 гривень та у Звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - 508 117,03 гривень, про яку зазначає апелянт полягає в тому, що оцінювачем також розраховано втрату товарної вартості, що має враховуватись при визначенні суми збитків. Втрата товарної вартості була визначена оцінювачем в розмірі 44 474,39 гривень відповідно до п. 2. 4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).Відповідно до п. 8.6.2 Методики втрата товарної вартості не нараховується якщо строк експлуатації мототехніки перевищує 5 років. Оскільки пошкоджений транспортний засіб 2021 року випуску і він експлуатується менше 5 років, оцінювачем було правильно включено до розміру матеріального збитку втрату товарної вартості.

Ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з п. 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з чч. 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крмі випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч. 4 статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, представник відповідача, подаючи відзив на позовну заяву, та заявляючи про те, що огляд пошкодженого транспортного засобу відбувся за відсутності представника відповідача, не був позбавлений можливості за наявності обґрунтованих заперечень, заявити клопотання про призначення по справі експертизи на предмет визначення обсягу та характеру пошкоджень транспортного засобу, а також вартості відновлювального ремонту. Однак представник відповідача таким правом не скористався.

Пошкоджений транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання його власнику, та знаходиться у стані після ДТП. Характер пошкоджень транспортного засобу виключає його експлуатацію.

При огляді мотоцикла оцінювачем ОСОБА_6 було зроблено детальний опис характеру пошкоджень, зазначено які саме деталі підлягають заміні та ремонту, складено ремонтну калькуляцію та Фототаблицю з детальним фіксуванням пошкоджень.

Крім того, вказаний Звіт № 50588 від 28.07.2023 було використано страховиком для розгляду заяви ОСОБА_1 щодо виплати страхового відшкодування.

Доводи апелянта про недоведеність факту оплати позивачем витрат за складання Звіту також є безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться Рахунок-фактура №41524, Акт надання послуг (робіт) №41524 від 23.07.2023, та Квитанцію про перерахування коштів через банківську установу.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 368, 375, 382 ЦПК України суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Полякової Людмили Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 15 січня 2025 року.

Головуючий

Судді