Єдиний унікальний номер: 379/1247/24
Провадження № 2/379/52/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Разгуляєвої О.В.,

секретаря судового засідання Мовчан М.С.

представника позивача: Слободенюк Г.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника Міністерства оборони України - Завальнюк Ж.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тараща, заяву представника Міністерства оборони України - Завальнюк Ж.В. про закриття провадження, у цивільній справі за позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: Виконавчий комітет Таращанської міської ради, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Міністерство оборони України про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини, перебування на утриманні,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Таращанського районного суду Київської області знаходиться вищевказана позовна заява.

14.01.2025 до суду через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» від представника Міністерства оборони України - Завальнюк Ж.В. надійшли пояснення у справі, в яких представник просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1, 2 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа за позовною заявою ОСОБА_3 в частині позовних вимог про перебування на утриманні, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник МОУ клопотання підтримала та просила його задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти задоволення клопотання не заперечувала.

Представник позивача в задоволенні клопотання про закриття провадження просила відмовити.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення до суду не надходило.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши заяву про закриття провадження у справі та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св 19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

Вирішуючи проблему єдності судової практики Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року справа № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Натомість, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Також, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків, чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що питання встановлення факту перебування на утриманні підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43,49,251,259,260,353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Міністерства оборони України - Завальнюк Ж.В. про закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В.Разгуляєва