Справа № 206/56/25
Провадження № 2-з/206/1/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Нестеренко Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саєнко Олександр Миколайович, заінтересована особа: ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саєнко Олександр Миколайович, заінтересована особа: ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана одночасно разом із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

Заява обґрунтована тим, що під час шлюбу з під час шлюбу з ОСОБА_2 , а саме 17 травня 2019 було придбано транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2694, (2019 року випуску), № шасі НОМЕР_1 . Також 18.11.2021 було придбано транспортний засіб RENAULT DUSTER, 1461, (2020 року випуску), № куз. НОМЕР_2 . Після припинення шлюбних стосунків автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2694, (2019 року випуску), № шасі НОМЕР_1 залишився у володінні ОСОБА_2 , який ним користується на свій розсуд. Зазначає, що транспортний засіб RENAULT DUSTER, 1461, (2020 року випуску), № куз. НОМЕР_2 відповідач відчужив проти волі позивача, при цьому гроші від продажу даного автомобіля витрачені відповідачем на власний розсуд. Тобто, у позивача наявні підстави вважати, що відповідач може відчужити автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2694, (2019 року випуску), № шасі НОМЕР_1 , який є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. Відповідач має можливість переоформити належний йому транспортний засіб на іншу особу, тому необхідним та спів мірним видом забезпечення буде заборона ОСОБА_2 та іншим особами вчиняти будь-які дії, пов`язані із розпорядженням вказаним транспортним засобом. На підставі викладеного, просить суд накласти арешт на автомобіль марки автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2694, (2019 року випуску), № шасі НОМЕР_1 і заборонити ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані із розпорядженням вказаним транспортним засобом.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову може бути подана одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позов, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 12.04.2023 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 16.05.2018 Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №55 розірвано.

Як зазначено у заяві позивачем, під час перебування у шлюбі подружжям 17 травня 2019 було придбано транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2694, (2019 року випуску), № шасі НОМЕР_1 . Також 18 листопада 2021 було придбано транспортний засіб RENAULT DUSTER, 1461, (2020 року випуску), № куз. НОМЕР_2 .

Як вбачається з листа Головного сервісного центру МВС № 31/ЗАЗ-180-2025 від 03.01.2055, наданого на запит адвоката позивача, власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2694, (2019 року випуску), № шасі НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .

Згоди між подружжям щодо врегулювання питання про користування/поділу транспортного засобу, який був придбаний подружжям за час шлюбу подружжям не досягнуто

Крім того зазначає, що після припинення шлюбних стосунків автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2694, (2019 року випуску), № шасі НОМЕР_1 залишився у володінні ОСОБА_2 , який ним користується на свій розсуд.

Також, заявник вказує на об`єктивну та реальну загрозу, що відповідач може реалізувати право щодо відчуження транспортного засобу на користь третіх осіб без її згоди, що в подальшому призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про поділ майна подружжя.

Проте, суд не може погодитись з доводами позивача.

Суд вважає, що матеріали заяви про забезпечення позову не містять зазначення усіх обставин цивільної справи, доказів, а також посилань на докази, а тому не можливо дати об`єктивну оцінку співмірності та обґрунтованості вимог заяви про забезпечення позову та визначити обґрунтовану необхідність в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заявником не підтверджено доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання до можливого пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що як вбачається із поданої заяви, яка подана разом з повозом, відповідач ймовірно перебуває на непідконтрольній території України, оскільки місцем проживання відповідача зазначено: АДРЕСА_1 .

Доказів того, що відповідач перебуває на підконтрольній території України та користується спірним транспортним засобом до матеріалів заяви не додано.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб накладення арешту на транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2694, (2019 року випуску), № шасі НОМЕР_1 , може призвести до утруднення чи неможливості розгляду справи, а також виконання можливого майбутнього рішення суду у даній справі, заходи забезпечення позову запропоновані заявником є неспівмірними та можуть порушувати права відповідача, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви в цій справі. А також, факт того, що заявником взагалі не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості заяви, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.149-150, 153, 258, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саєнко Олександр Миколайович, заінтересована особа: ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Нестеренко