ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м.Суми

Справа №592/19958/23

Номер провадження 22-ц/816/227/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Супруном Дмитром Володимировичем,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 травня 2024 року у складі судді Костенка В.Г. ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 02 травня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Грищука Д.В. звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що йому та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 лютого 2014 року належить по 1/2 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що він у період з грудня 2020 року до жовтня 2023 року поніс витрати по сплаті комунальних послуг на загальну суму 72 460,39 грн, а саме: за розподіл (доставку) природного газу 9 291,89 грн, за спожитий природний газ 47 266,51 грн, за комунальні послуги з утилізації твердих побутових відходів та вивіз сміття 4 719,71 грн, за спожиту електричну енергію 8 050,88 грн, за водопостачання та абонентське обслуговування 3 131,40 грн.

Вважав, що відповідач повинен сплатити 50% від загальної сплаченої суми за житлово-комунальні послуги в сумі 36 230,19 грн.

Посилаючись на вищевказані обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 36 230 грн 19 коп. та судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 травня 2024 рокузадовольнити частково позов ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування понесених витрат у сумі 29 852 грн 44 коп, відшкодування судових витрат 884 грн 65 коп., а всього 30 737 грн 09 коп.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат у іншій частині.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Супрун Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування за розподіл (доставку) природного газу 2 663,02 грн, за спожитий природний газ 11 241,33 грн, за комунальні послуги з утилізації твердих побутових відходів та вивіз сміття 1 573,24 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач повинен сплачувати за розподіл (доставку) природного газу та за спожитий природний газ лише в опалювальний період який починається з 15 жовтня та закінчується 15 квітня, коли опалювання будинку є необхідним.

Вказує, що у будинку наявна газова колонка та газова плита, якими користується лише позивач задля свого комфортного проживання, а тому сума споживання природного газу в опалювальний період повинна вираховуватися без урахування користування газовою колонкою та газовою плитою.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу, в установлений апеляційним судом строк подано не було.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду повністю не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як співвласник житлового будинку, повністю сплатив за спожитий природній газ та його транспортування, тому він має право на відшкодування відповідачем половини сплачених коштів в сумі 28 278,20 грн. Суд вважав, що витрати пов`язані з поводженням з побутовими відходами не відносяться до витрат пов`язаних з утриманням майна та розраховані на трьох осіб, відтак відповідач може відповідати перед позивачем лише у розмірі третьої частини понесених витрат від суми 4 719,71 грн, тобто у розмірі 1 573,24 грн.

Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних обставин.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності належить по 1/2 частині житлового будинку з надвірними, господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

У зазначеному будинку проживає ОСОБА_2 та члени його сім`ї, один з яких зареєстрований у цьому будинку. ОСОБА_1 з 17 липня 2012 року зареєстрований у зазначеному будинку, але не проживає.

Позивачем на підтвердження сплати ним комунальних послуг надано суду розрахункові квитанції та квитанції про сплату комунальних послуг за період грудня 2020 року жовтня 2023 року, з яких: за спожитий природний газ на суму 47 266 грн 51 коп., за розподіл (доставку) природного газу - 9 291 грн 89 коп., за поводження з побутовими відходами - 4 719 грн 71 коп., за спожиту електроенергію 8 050 грн 88 коп., за водопостачання та абонентське обслуговування - 3 131 грн 40 коп. Всього позивачем сплачено комунальні витрати на загальну суму 72 460,39 грн (а.с. 13-158).

Облік наданих послуг за спожитий газ, електроенергію, водопостачання здійснюється з використанням засобів обліку.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно з ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі №638/5001/17.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Встановивши, що сторони є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , то відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Оскільки, позивач виконав свій обов`язок та сплатив замість відповідача комунальні витрати, які пов`язані з утриманням житлового будинку, тому ОСОБА_2 має право вимагати від ОСОБА_1 відшкодування половини сплачених коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених ним витрат на оплату послуг, пов`язаних з поводженням з побутовими відходами у сумі 1573 грн 24 коп. та половини сплачених коштів за розподіл (доставку) природного газу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивач має право на відшкодування відповідачем половини сплачених коштів за розподіл (доставку) природного газу лише в опалювальний період, оскільки за приписами п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача половини сплачених ним коштів за спожитий природний газ у сумі 47 266, 51 грн, з огляду на таке.

У пункті 70 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» визначено тривалість опалювального періоду з 16 жовтня по 15 квітня включно.

З наданих позивачем суду квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 нараховано плату за спожитий газ та сплачено позивачем: за листопад 2020 року нараховано 1 413,86 грн (а.с. 13, на звороті), за грудень 2020 року 4 313,51 грн (а.с. 16, на звороті), за січень 2021 року 3 163,99 грн (а.с.19, на звороті), за лютий 2021 року 2 069,04 грн (а.с. 22, на звороті), за березень 2021 року 2 171,62 грн (а.с. 25, на звороті), за квітень 2021 року 1 379,30 грн (а.с. 28, на звороті), за жовтень 2021 року- 1 836,27 грн (а.с. 44, на звороті), за листопад 2021 року 2 293,62 грн (а.с.52, на звороті), за грудень 2021 року 2 884,39 грн (а.с. 56, на звороті), за січень 2022 року 3 243,99 грн (а.с. 60, на звороті), за березень 2022 року 2 708,62 грн (а.с. 68, на звороті), за квітень 2022 року 1 765,99 грн (а.с. 73, на звороті), за листопад 2022 року 2 283,63 грн (а.с. 107), за грудень 2022 року 2 888,35 грн (а.с. 108, на звороті, 113), за січень 2023 року 2 983,83 грн (а.с. 114, на звороті, 116), за лютий 2023 року 2 617,82 грн (а.с.119, на звороті, 123), за березень 2 402,98 грн (а.с. 124, на звороті), за квітень 1 662,99 грн (а.с. 129, на звороті).

Враховуючи, що за опалювальний період ОСОБА_2 за спожитий газ сплачено 40 761 грн, 54 коп., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплачених останнім коштів, тобто 20380 грн 77 коп.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження необхідності опалення житлового будинку за межами опалювального періоду.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що сума споживання природного газу в опалювальний період повинна вираховуватися без урахування користування газовою колонкою та газовою плитою, оскільки із наданих доказів неможливо розділити кількість споживання газу на опалення, на користування газовою колонкою і газовою плитою. Крім того, за положеннями ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, виходячи з викладеного, на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині відшкодування понесених позивачем витрат на утримання майна, стягнувши з відповідача на користь позивача 26599 грн 96 коп.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Також підлягає зміні рішення суду в частині розподілу між сторонами понесених позивачем судових витрат.

Пропорційно до частини задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 788 грн 23 коп.

Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1434 грн 09 коп.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Супруном Дмитром Володимировичем, задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 травня 2024 року в частині відшкодування понесених витрат та розподілу судових витрат змінити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування понесених витрат у сумі 26599 гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 788 гривень 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1434 гривні 09 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова