Провадження № 2/357/1467/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., за участю секретаря судового засідання Каплічної Ж.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження клопотання відповідача, про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

19.11.2024 представник позивача, за довіреністю у справі - Сімчук Яна Віталіївна, звернулася до суду з позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», який зареєстрований судом 20.11.2024, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 482498-КС-001 про надання кредиту від 08.12.2023, що становить 74701,00 грн, яка складається із: 35742,01 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту та 38958,99 грн - суми прострочених платежів по процентах, та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

21.11.2024, згідно із ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача.

21.11.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 14.01.2025 09:30 год.

21.11.2024 судом постановлено ухвалу, про витребування з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» наступних письмових доказів, які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 08.12.2023 (дата видачі кредиту) по 25.05.2024 (дата закінчення терміну кредитування) та 18.12.2024 до суду надійшли вказані докази.

27.11.2024 відповідач - ОСОБА_1 подав до суду заяву, про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що ухвалою Господарського суду Київської області від 03.09.2024 було відкрито провадження у справі № 911/1981/24 та 19.11.2024 постановлено ухвалу про несплатоспроможність ОСОБА_1 та закриття провадження у справі. Тому, провадження у справі про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за Договором № 482498-КС-001 про надання кредиту від 08.12.2023 у розмірі 74701,00 грн підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч. 1 ст. 19 ЦПК України, передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що 08.12.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було укладено Договір № 482498-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Із доданих до позовної заяви розрахунків вбачається, що заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 03.11.2024 становить 74701,00 грн, яка складається із: 35742,01 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту та 38958,99 грн - суми прострочених платежів по процентах.

Також встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області із заявою про неплатоспроможність у порядку, передбаченому Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвалою Господарського суду Київської області від 15 серпня 2024 року було прийнято вказану заяву до розгляду, 03 вересня 2024 року відкрито провадження у справі № 911/1981/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, також встановлено, що ОСОБА_1 укладено низку кредитних договорів, в тому числі Договір № 482498-КС-001 від 08.12.2023, за яким наявна заборгованість у сумі 74701,00 грн.

Тобто, звертаючись до Господарського суду Київської області у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ОСОБА_1 включив до переліку кредиторів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», звернувши увагу на наявність у нього грошових зобов`язань перед вказаним товариством.

Крім того, на виконання приписів ст. 45 та ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства, з метою виявлення усіх кредиторів, відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, 09 вересня 2024 року було здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 19 листопада 2024 року, у справі № 911/1981/24, встановлено, що конкурсними кредиторами відповідні заяви з грошовими вимогами до боржника у визначений законом строк не були подані, враховуючи вжиті судом та керуючим реструктуризацією боргів заходи щодо повідомлення кредиторів про наслідки незвернення з заявами з грошовими вимогами до боржника, та постановлено: закрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 , припинити процедуру реструктуризації боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_1 та припинити повноваження керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Рибкіної Наталії Василівни. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Згідно із ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

П. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Будь-якого виключення з цього правила Прикінцеві та Перехідні положення Кодексу України з процедур банкрутства не містять.

Отже, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства по своїй суті та змісту встановлює виключну підсудність всіх справ за участі боржника стосовно якого відкрито провадження у справі про неплатоспроможність в межах справи про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства, наслідками відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника: 1) пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом; 2) арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду; 3) припиняється нарахування штрафів та інших фінансових санкцій, а також відсотків за зобов`язаннями боржника; 4) здійснення корпоративних прав боржника та реалізація майнових прав відбуваються з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом; 5) вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів; 6) строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав; 7) будь-яке відчуження та розпорядження майном боржника здійснюються виключно в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №922/928/17).

З введенням у дію КУзПБ Велика Палата ВС у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови ВП ВС від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 28.01.2020 у справі № 50/311-б).

У постановах ВП ВС від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц та від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б надано висновок, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Також Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 23 вересня 2021 року у справі №904/4455/19 зазначає, що процесуальний закон визначає правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з майновими (грошовими) вимогами до боржника, позовне провадження у яких відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача, стосовно яких у частині третій статті 7 КУзПБ встановлено імперативну вимогу їх передачі до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для розгляду по суті спору в межах цієї справи.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що вказана справа на підставі п.8 ч.1 ст. 20 ГПК України, ст. 7 КУзПБ підлягає розгляду лише в порядку господарського судочинства, то відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження у даній справі підлягає закриттю.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, враховуючи підстави закриття провадження у справі, позивач має право на повернення сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн, за відповідним клопотанням.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, ст. 4, 20 ГПК України, ст. 1, 7, п.1 ч.1 ст. 120 КУзПБ, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, місто Київ, 01133) до ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 14.01.2025.

Суддя: О. В. Бондаренко