Справа №398/5585/24
Провадження №2/522/207/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області 28.10.2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.11.2008 року, який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис №2172, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які за домовленістю сторін проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони тривалий час проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.10.2024 року зазначену справу передано на розгляд до Приморського районного суду м.Одеси.

29.11.2024 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 17.12.2024 року про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_5 Сирової В.В., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження в.о.керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси Чукова Л.В. №1073/24 від 30.12.2024 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та отримана суддею 31.12.2024 року.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 13.01.2025 року.

У судове засідання призначене на 13.01.2025 року ОСОБА_1 не з`явилася, 13.01.2025 року на електронну адресу суду та через систему Електронний суд надала заяви, в яких позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб, справу просила розглядати за її відсутністю. Також надала заяву, в якій зазначила, що діти за домовленістю сторін проживають разом з нею, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_6 ».

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, 13.01.2025 року на електронну адресу суду та через систему Електронний суд надав заяви, в яких позовні вимоги визнав, зазначивши, що збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просив шлюб розірвати, справу просив розглядати за його відсутністю.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 15.01.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.11.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис №2172, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Від спільного шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що складено відповідний актовий запис №704, та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 07.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис №419 (а.с.8, 9).

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Сторони тривалий час проживають окремо не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідач згоден з позовними вимогами про розірвання шлюбу, про що є відповідна заява.

Малолітні діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Таким чином, примирення між позивачкою та відповідачем неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами на час розгляду даної справи не існує.

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачкою не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. .

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, України; ст.ст.104, 105, 110, 112,113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 141, 241,ч. 2 ст.247, 258, 263-265, 268, 273, 275, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07.11.2008 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , актовий запис №2172, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Відповідно ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 15.01.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В.