РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2024 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.06.2019 року розірвано. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час донька досягла повноліття, але разом з тим вона є студенткою Володимирського педагогічного фахового коледжу імені Агатангела Кримського Волинської обласної ради, за денною формою навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026 за кошти бюджету.

Вказує, що дочка повністю перебуває на її утриманні, власних доходів не має, оскільки навчається на денній формі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, чим не виконує свій обовьязок як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст.199 СК України.

Позивачка самостійно не має можливості забезпечити дочці належний рівень проживання, навчання, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом інтересів дитини.

Враховуючи вищезазначене позивач просила стягнути з відповідача на утримання дочки як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення навчання.

Ухвалою суду від 29.10.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15.11.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він визнав позовні вимоги частково, не заперечив щодо стягнення з нього на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу. Вказує, що немає наміру ухилятись від сплати аліментів, проте сплата аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку є надмірною. На даний час відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , яка перебуває на його утриманні разом з її неповнолітньою дитиною, оскільки батько дитини ОСОБА_5 помер. Крім того, відповідач зазаначає, що має захворювання пов`язане з захистом Батьківщини та потребує постійного лікування. Просить врахувати, що дочка навчається за кошти бюджету Волинської обласної ради, не витрачає кошти на доїзд, проживання. Доказів, що позивач несе матеріальні витрати пов`язані з навчанням дитини до позову не додано.

У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Також просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися. Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог у зменшеному розмірі, та про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 07.09.2024, повнолітня ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виданої Володимирським педагогічним фаховим коледжем №691/01-09/24 від 05.09.2024 року ОСОБА_3 навчається у вказаному коледжі за спеціальністю 013 «Початкова освіта» з 01.09.2022 по 30.06.2026 на денній формі навчання за кошти бюджету Волинської обласної ради.

Відповідач перебуває у повторному шлюбі з ОСОБА_4 , який зареєстрований 28.12.2019, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб наданої суду.

Дружина відповідача має дитину від першого шлюбу ОСОБА_7 , 2010 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

З дослідженого судом свідоцтва про хворобу №1373 встановлено, що відповідач страждає на захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, не придатний до військової служби.

Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

- досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановлено судом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою дочкою відповідача ОСОБА_2 , якій на час звернення до суду виповнилося 18 років і, яка продовжує навчання.

Необхідність отримання належної освіти позбавляє ОСОБА_3 можливості повноцінно працювати та заробляти кошти на власне утримання, у зв`язку з чим остання потребує матеріальної допомоги батьків.

Проте, відповідач не бере участі в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, хоча спроможний надавати таку допомогу.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням положень ст. 182 СК України, виходячи із засад розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, і з відповідача слід стягувати аліменти на період навчання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не довше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Визначаючи розмір аліментів, суд також враховує, що обов`язок надавати матеріальну допомогу на дочку, яка продовжує навчатись, є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає також необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,137,141,263-265 ЦПК України, ст.ст.199-201 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду 23.09.2024 року, і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.01.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий А.М. Лутай