РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/19111/24

Провадження № 22-ц/4815/70/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Хлуд І.П.

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_1

стягувач АТ «Сенс банк»

особа, дії якої оскаржуєтьсяприватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2024 року, постановлену в складі судді Харечко С.П., повний текст ухвали виготовлено 2024 року, у справі №569/19111/24

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А.А. Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 18.09.2023 року у справі №569/11176/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором в розмір 223 157 грн. 53 коп. та судові витрати у розмірі 3347 грн. 36 коп. На виконання заочного рішення суду видано виконавчий лист на підставі якого 26.06.2024 року відкрито виконавче провадження № 75401181, а також було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

27.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду від 14.06.2024 року. Вказує, що стягувачу - Банку було відомо про перегляд заочного рішення. Однак, стягувач виконавчий лист не відізвав, а приватний виконавець не повернув його стягувачу.

01.07.2024 року приватним виконавцем Папроцьким А.А. було винесено ряд постанов про накладення арешту на кошти боржника, майно боржника, розшук майна боржника.

09.07.2024 року Рівненським міським судом скасовано заочне рішення Рівненського міського суду від 18 вересня 2023 року, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, справа призначена до розгляду по суті.

10.07.2024 року ОСОБА_1 на ім`я приватного виконавця Папроцького А.А. відправив лист-заяву, яким повідомив про те, що ухвалою Рівненського міського суду від 09.07.2024 року скасовано заочне рішення від 18.09.2023 року у справі №569/11176/23 та просив закінчити виконавче провадження, скасувати арешт на кошти.

09.07.2024 року приватним виконавцем Папроцьким А.А. на підставі скасованого рішення з рахунків ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» було списано всю суму боргу та інші витрати пов`язані з виконанням судового рішення.

Вважає, що дані дії приватного виконавця Папроцького А. А. є незаконними, вказаними діями приватного виконавця Папроцького А.А. йому завдано збитків, так як рішення суду є скасованим, а вимоги стягувача АТ «Сенс Банк» не обґрунтованими на заявлену суму 223 157,53 грн. і оспорюються.

Враховуючи викладене просить суд зобов`язати приватного виконавця Папроцького Андрія Андрійовича повернути стягнуті з ОСОБА_1 кошти.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2024 року у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Папроцького А.А. - відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_1 право на подачу позову на загальних підставах.

В апеляційній скарзі, заявник посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Скарга мотивована тим, що суд не врахував, що

У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа вказує, що рішення суду прийняте у відповідності до ст. 263 ЦПК України, є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній скарзі такими, що не заслуговують на увагу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду відповідає.

Установлено, що на виконанні приватного виконавця Папроцького А.А. перебував виконавчий лист №569/11176/23 виданий 14.06.2024 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмір 223 157 грн. 53 коп. та судові витрати

01.07.2024 року приватним виконавцем Папроцьким А.А. було винесено ряд постанов про накладення арешту на кошти боржника, майно боржника, розшук майна боржника.

09.07.2024 року приватним виконавцем Папроцьким А.А. з рахунків ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» було списано всю суму боргу та інші витрати пов`язані з виконанням судового рішення та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п.9 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

В цей же день, Рівненським міським судом скасовано заочне рішення Рівненського міського суду від 18 вересня 2023 року, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Предметом спору в цій справі є повернення безпідставно списаних коштів з рахунку ОСОБА_1 в AT КБ «ПриватБанк» в межах виконавчого провадження №75401181 приватним виконавцем Папроцьким Андрієм Андрійовичем.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Інститут судового контролю (розділ VII ЦПК України) має на меті контроль за дотриманням та поновленням порушених права сторін виконавчого провадження.

Частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у пунктах 13 та 20 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в Законі України «Про виконавче провадження», зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань,що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, тощо.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суди розглядають справи за такими скаргами у передбаченому розділом VII ЦПК України порядку, незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

У разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в межах розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не може розглядати питання про відшкодування збитків, приймаючи ухвалу, постановленою за результатами розгляду скарги, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Такі справи повинні розглядатись у позовному порядку шляхом пред`явлення позову, оскільки є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, як у цій справі, у приватного виконавця.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Встановивши, що у скарзі ОСОБА_1 на дії приватного виконавця заявлено вимогу лише щодо повернення безпідставно списаних приватним виконавцем Папроцьким Андрієм Андрійовичем з його рахунку коштів в межах виконавчого провадження, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку що така вимога не може бути розглянута судом у порядку судового контролю за виконанням судових рішень (розділ VII ЦПК України).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що розділом VI ЦПК України передбачено поворот виконання рішення суду, якщо після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення вирішує питання про поворот виконання. (ч.2 ст.444 ЦПК України). Справа №569/11176/23 після скасування заочного рішення від 18.09.2023 року перебуває на розгляді у суді.

Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження і зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та до тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 січня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.