РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10998/23

Номер провадження 2/495/395/2025

14 січня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Ульвіс К.Е,

справа № 495/10998/23,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за оспожитий природний газ у розмірі 59 534,90 грн, а також судовий збір у розмірі 2 680,00 грн.

Стислий виклад позиції позивача.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем в період з жовтня 2021 року по серпень 2023 року було спожито природний газ на загальну суму 59 534,90 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем.

Постачальник звернувся до Суворовського районного суду м. Одеса з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвалою від 16.08.2023 року по справі № 523/12383/23 постачальнику було відмовлено у видачі судового наказу, оскільки заяву про видачу судового наказу подано з порушенням правил підсудності.

Відповідач відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22839328 від 26.05.2009 року є власником газифікованого об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З 01.10.2021 року позивач здійснював постачання природного газу на об`єкт відповідача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 01.12.2021 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачем, які є типовим та публічним, а споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати позивачу вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договорами.

Не погоджуючись з позовними вимогами, 08 грудня 2023 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить суд просить суд відмовити в позові та зобов`язати перерахувати позивача заборгованість.

Свій відзив обґрунтовує тим, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

З травня 2021 року по серпень 2023 року була відключена подача води Інфоксводоканал м. Одеси, а тому за вказаною адресою ніхто не проживав та там ніхто не прописаний.

Вказує, що більше року намагаються перерахувати заборгованість за показниками лічильників та сплачували регулярно кошти за минулі місяці.

Та позивачем вигадано суму заборгованості в розмірі 59 534,90 грн, адже останній не надав підтвердження нарахування заборгованості.

05 січня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить суд прийняти відповідь на відзив, поновити строк позивачу на подачу відповіді на відзив та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до відповіді на відзив зазначає, що визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться оператором ГРМ згідно вимог кодексу газорозподільних систем, затвердженого НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року, а не товариством.

Якщо споживачем природного газу порушуються вимоги Кодексу ГРМ, в частині передачі Оператором ГРМ щомісяця з 01 по 05 число фактичних показників лічильника газу станом на 01 число місяця, об`єм розподілу та споживання природного газу за розрахунковий період буде визначатися оператором ГРМ відповідно до вимог кодексу ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що буде вказано в рахунку на оплату послуг з газопостачання.

З відзиву вбачається, що споживач щомісяця сплачував за спожитий природний газ відповідно до фактичних показників газового лічильника, однак не зрозуміло чи передавались споживачем щомісяця оператору ГРМ дані про показники лічильника.

Таким чином, постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

16 жовтня 2023 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

19 жовтня 2023 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та вона призначена до судового розгляду з викликом, повідомленням сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, на заочний розгляд справи згоден.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у відповідності до ч.1 п. 2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Матеріали справи містять відзив відповідача.

Так, у відповідності до ч.1 п. 2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданого клопотання, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вивчивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем в період з жовтня 2021 року по серпень 2023 року було спожито природний газ на загальну суму 59 534,90 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем.

Постачальник звернувся до Суворовського районного суду м. Одеса з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвалою від 16.08.2023 року по справі № 523/12383/23 постачальнику було відмовлено у видачі судового наказу, оскільки заяву про видачу судового наказу подано з порушенням правил підсудності.

Позивач як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичними та юридичними особами, які використовують його для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 року «Про видачу ліцензії постачання природного газу…» на території України.

Правилами постачання природного газу, що затвердженні постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року та ст.ст. 6, 7, 9 ЗУ «Про житлові комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.

Відповідач відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22839328 від 26.05.2009 року є власником газифікованого об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З 01.10.2021 року позивач здійснював постачання природного газу на об`єкт відповідача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 01.12.2021 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачем, які є типовим та публічним, а споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати позивачу вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договорами.

Нормативне обґрунтування.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

У висновку Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13 зазначається, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.1ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року передбачено, що постачальник зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам"визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст. ст.633,634,641,642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до вимог Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу.

Згідно п.2.1. Постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015року №2 500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам", за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494.

Відповідно до п.1 глави 4 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно дост.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Жодної письмової відмови від отримання послуг з природного газу у встановленому законом порядку відповідачем суду не надано, також відзив на позовні вимоги не містять жодного підтвердження, які б спростовували заявлені позивачем позовні вимоги.

За таких обставин та відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Оскільки відповідач ухиляється від сплати заборгованості за надані послуги з постачання природного газу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 59 534,90 грн.

Вирішення питання щодо сплати судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягають стягненню з відповідача на його користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 66, 67, 68 ЖК України, ст. ст. 264, 509, 526, 527, 530 ЦК України, ст. ст. 12,13,81, 265, 268, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 59 534,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна», , адреса: місто Київ, вулиця Шолуденка, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 14 січня 2025 року.

Суддя :