Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2025 Справа №607/16464/24 Провадження №2/607/119/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Скрипченко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ГУ ПФУ в Тернопільській області переплату пенсії у розмірі 65 958,71 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ГУ ПФУ в Тернопільській області призначило ОСОБА_1 пенсію по інвалідності. Відповідно до листа Обласної МСЕК № 1 від 10.06.2024 № 360, довідка серії 12 ААВ № 43611 від 10.11.2021, видана ОСОБА_1 про встановлення третьої групи інвалідності до довічно, вважається неправомірною та відмінена. Відповідно, виплату пенсії припинено та нараховано переплату пенсії за період з 01.11.2021 по 22.01.2024 в сумі 65 958,71 грн. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0503-8/ 33417 від 05.07.2024 відповідача повідомлено про переплату пенсії та необхідність її повернення на рахунок позивача, однак станом на день подання позовної заяви переплата не повернута. З огляду на викладене позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.08.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Протокольною ухвалою суду від 25.09.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Скрипченко Д.В.: про поновлення строку на подання відзиву; про поновлення процесуального строку та розгляд справи в порядку загального позовного провадження, з підстав того, що такі не обґрунтовані належними доказами.

06.12.2024 судом зареєстровано заяву подану представником відповідача ОСОБА_1 адвоката Скрипченко Д.В. через систему «Електронний суд», в якій останній просить вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, на підставі доказів, які будуть подані стороною відповідача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

10.01.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Скрипченко Д.В. через систему «Електронний суд» подав суду заяву про приєднання до матеріалів справи № 607/16464/24 докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача ГУ ПФУ в Тернопільській області Комарніцька А.С. в судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Скрипченко Д.В. у судовому засіданні заперечили з приводу позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні з підстав їх необґрунтованості, оскільки Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 436311 видана на ім`я ОСОБА_1 є похідним документів від Акту огляду МСЕК № 719, згідно до якого ОСОБА_1 встановлено групу інвалідності, а відтак визнання неправомірною та відміна вказаної Довідки на думку сторони відповідача жодним чином не спростовує відомості, які містяться у акті огляду МСЕК № 719. Вказували, що лист Обласної МСЕК № 1 від 10.06.2024, на який посилається позивач, не містить жодної інформації про скасування статусу інваліда ОСОБА_1 , що свідчить про безпідставність припинення виплати пенсій та вимог позивача про стягнення переплати пенсії. Більше того, у матеріалах справи відсутні будь які докази про зловживання з боку ОСОБА_1 або подання нею недостовірних відомостей при зверненні з заявою про призначення пенсії. Також просили вирішити питання про стягнення судових витрат.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Судом встановлено, що відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0178780 від 30.10.2013, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності терміном до 01.11.2014. Дата чергового переогляду 30.10.2014.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0338760 від 05.11.2014, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності терміном до 01.11.2015. Дата чергового переогляду 28.10.2015.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0509963 від 11.11.2015, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності терміном до 01.11.2016. Дата чергового переогляду 29.10.2016.

Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1072737 від 06.11.2018, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності терміном до 01.11.2021. Дата чергового переогляду 30.10.2021.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 436311 від 10.10.2021, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності терміном довічно.

Листом Голови обласної МСЕК № 1 Ольги Ремези № 360 від 10.06.2024 повідомлено Начальника ГУ ПФУ в Тернопільській області, що обласною МСЕК прийнято рішення, відповідно до Постанови КМУ від 03.12.2009 № 1317, пункт 12, вважати неправомірними довідки таких осіб, та відмінити їх, зокрема і стосовно ОСОБА_1 , довідка серії 12 ААВ № 436311. Додатково повідомляють, що всіх осіб, вказаних у списку буде проінформовано про необхідність повторного фахового ЛКК для подальшого проходження МСЕК щодо підтвердження факту інвалідності.

Згідно довідки про переплату пенсії від 13.06.2024, ОСОБА_1 встановлено переплату пенсії в розмірі 65 958,71 грн, яка виникла в період з 01.11.2021 по 22.01.2024 із причини: припинення виплати пенсії по інвалідності згідно листа Обласної МСЕК № 1 № 360 від 10.06.2024 (неправомірна довідка МСЕК).

Із протоколу індивідуального перерахунку за період з 01.10.2021 по 31.01.2024 вбачається, що ОСОБА_1 за вказаний період виплачено пенсію у сукупному розмірі 65 958,71 грн, переплата 65 958,71 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0503-8/33417 від 05.07.2024 ОСОБА_1 повідомлено про переплату пенсії у сумі 65 958,71 грн та необхідність її повернення на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Як слідує із відповіді обласної МСЕК № 1 від 16.09.2024 № 622 на звернення адвоката Пересоляка О. в інтересах ОСОБА_1 , останньому повідомлено, що будь-яких рішень (протокольних рішень) обласна МСЕК № 1 про визнання неправомірним/незаконним встановлення інвалідності або скасування інвалідності громадянці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймала, у зв`язку з чим надати належним чином завірену копію такого рішення немає можливості. Надати належним чином завірену копію направлення на медико-соціальну експертну комісію (форми № 088/0) також немає можливості, оскільки вона була вилучена слідчим у межах кримінального провадження № 0000172. Надати належним чином завірену копію довідки МСЕК та рішення МСЕК стосовно надання інвалідності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає можливості, оскільки такої довідки в обласній МСЕК № 1 немає, тому що виписка з акта огляду МСЕК надсилається до органу ПФУ, а довідка до акта огляду МСЕК видається особі, якій встановлюється інвалідність. У свою чергу, рішення МСЕК стосовно надання інвалідності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було вилучено слідчим у межах кримінального провадження № 0000172, що унеможливлює надання завіреної копії такого рішення. Надати належним чином завірену копію документу (листа уповноваженого органу, звернення громадян або установ тощо), на підставі якого встановлення інвалідності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було скасоване або визнане неправомірним/незаконним також немає можливості, оскільки такі документи в обласній МСЕК №1 відсутні. Надати належним чином завірені копії документів, що стали підставою для скасування або визнання неправомірним/незаконним встановлення інвалідності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та докази їх отримання обласна МСЕК №?1 немає можливості, оскільки такі документи та докази в обласній МСЕК № 1 відсутні. При цьому, повідомлено, що відповідні документи та докази мають міститись у кримінальному провадженні № 0000172 СВ РВП ГУНП у Тернопільській області, що здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

В силу п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 691цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі № 545/163/17 (провадження № 6133727сво18).

Так, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої.

З листа голови обласної МСЕК № 1 Ольги Ремези № 360 від 10.06.2024, наявного в матеріалах справи, вбачається, що після отримання 31.05.2024 листа СВ ГУНП в Тернопільській області обласною МСЕК було прийняте рішення вважати неправомірними та відмінити довідки, серед яких є довідка ОСОБА_1 серії 12 ААВ № 436311.

Зі змісту наведеного листа також слідує, що причиною відміни довідок, в том числі і складеної стосовно відповідача ОСОБА_1 , є можливі неправомірні дії іншої особи колишнього директора ПП «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини Медікус № 2» ОСОБА_2 .

Отже, обставини, на які посилається сторона позивача не залежали від волі відповідача ОСОБА_1 та не можуть свідчити про недобросовісність її поведінки.

ГУ ПФУ в Тернопільській області не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про зловживання з боку відповідача ОСОБА_1 , які б доводили недобросовісність її поведінки під час нарахування розміру пенсії та підтверджували безпідставність отримання пенсії по інвалідності за період з 01.11.2021 по 22.01.2024.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 вчиняла будьякі зловживання зі свого боку або подала ГУ ПФУ в Тернопільській області недостовірні дані, необхідні для нарахування та виплати їй пенсії по інвалідності.

Зловживання інших осіб своїми посадовими обов`язками не можуть покладати на особу, яка отримує пенсійну виплату, тягар відповідальності, недобросовісність поведінки відповідачки не доведена.

За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем ОСОБА_1 коштів у розмірі 65 958,71 грн, зазначена сума, яка є пенсійною виплатою, призначеною позивачем, відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню ГУ ПФУ в Тернопільській області не підлягає.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ГУ ПФУ в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

06.12.2024 представник відповідача подав заяву, в якій просив вирішити питання про судові витрати понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи, а 10.01.2025 представником приєднання до матеріалів справи № 607/16464/24 докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 26 000 грн.

Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Повноваження адвоката Скрипченко Д.В. підтверджені договором про надання правничої допомоги ГЯ № 01 від 19.08.2024 та ордером на надання правничої допомоги серії АН №1506107 від 09.09.2024.

Як вбачається з договору про надання правничої допомоги ГЯ № 01 від 19.08.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Юридична Фірма «Пересоляк і Партнери» та Клієнтом ОСОБА_1 , за цим Договором Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту правову (правничу) допомогу перераховану пунктами 1.2.-1.10. цього Договору щодо оскарження рішення Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи про скасування рішення Тернопільського міськрайонного МСЕК про встановлення Клієнту інвалідності в судовому порядку, а також в питаннях представництва інтересів клієнта з питань стягнення заборгованості ГУ ПФУ у Тернопільській області (п. 1.1 Договору).

За змістом п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 Договору, оплата за представництво адвокатом / Адвокатським об`єднанням інтересів Замовника в судовому засіданні, як безпосередньо в суді, так і в режимі відеоконференції, на слідчих діях здійснюється виходячи із розрахунку вартості правової допомоги 2000,00 грн за одне судове засідання/слідчу дію. Оплата за надання інших видів правової допомоги адвокатом / Адвокатським об`єднанням визначається виходячи із розрахунку вартості 3000,00 грн за 1 людино-годину правової допомоги. Вартість підготовки позовної заяви щодо оскарження рішення Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи про скасування рішення Тернопільського міськрайонного МСЕК про встановлення Клієнту інвалідності, зазначеної в п. 1.1 Договору, складає 21000,00 грн. Авансовий платіж складає 21 000,00 та сплачується протягом 3-х днів з моменту підписання договору.

Згідно із акта № 1 здачі-приймання наданих послуг від 02.01.2025 за Договором про надання правничої допомоги ГЯ № 1 від 19.08.2024, Адвокатське об`єднання «Юридична Фірма «Пересоляк і Партнери» надало, а Клієнт Леськів Г.Я. прийняла юридичні послуги щодо представництва по справі № 607/16464/24 станом на 02.01.2025, а саме: підготовка, направлення адвокатського запиту до МСЕК № 1 з приводу рішень та підстав скасування інвалідності Клієнта та контроль отримання відповіді - 3 год. вартістю 6 000 грн; підготовка, направлення заяви про продовження строку, встановленого судом та перехід до загального провадження по справі № 607/ 16464/24 1 год. вартістю 2 000 грн; ознайомлення із матеріалами справи № 607/16473/24 через підсистему «Електронний суд» - 2 год. вартістю 4 000 грн; формування позиції представника Відповідача, підготовка та подання до суду відзиву по справі № 607/16464/24 3 год. вартістю 6 000 грн; підготовка матеріалів та заяви про долучення доказів до матеріалів справи № 607/16464/24, а також дистанційне подання даних матеріалів до суду згідно до вимог діючого законодавства 2 год. вартістю 4 000 грн; участь представника Відповідача в судовому засіданні з розгляду справи № 607/16464/24 шляхом відео конференції 1 год. вартістю 2 000 грн; участь представника Відповідача в судовому засіданні з розгляду справи № 607/16464/24 шляхом відео конференції 1 год. вартістю 2 000 грн, всього 26 000 грн.

Таким чином, наданими представником відповідача та дослідженими судом доказами підтверджується понесення відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 26 000 грн.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд звертає увагу на відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п. 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в акті № 1 здачі-приймання наданих послуг від 02.01.2025, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, який підлягає стягненню з позивача в користь відповідача.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 258268, 273, 352355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,- відмовити.

Судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок покласти на позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 16.01.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: майдан Волі, 3 м. Тернопіль, 46001.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець