ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
__________________________________________________________________________
Провадження №2/756/1919/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Київ

суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання кредитного договору недійсним в частині, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із вказаним позовом, в якому просить визнати кредитний договір укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій з застосуванням наслідків недійсності правочину та зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» зробити перерахунок заборгованості.

В обґрунтуванні позову позивач зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» шляхом укладення договору факторингу набуло право вимоги за кредитним договором укладеним між ОСОБА_1 та первинним кредитором відповідно до якого було отримано позику.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста від 20.09.2024 року позовну заяву передано за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 07.01.2025 визначено головуючого суддю - Дибу О.В.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що дана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва і підлягає передачі на розгляд до іншого суду, виходячи з наступного.

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Згідно з ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Посилання позивача на те, що дана справа має розглядатись з урахуванням положень Закону України «Про захист прав споживачів» не відповідає суті даного спору та її позовним вимогам, а має правове підґрунтя розгляду як позовна заява про визнання кредитного договору недійсним в частині, зобов`язання вчинити певні дії та має розглядатись за загальними правилами територіальної підсудності.

Суд звертає увагу, що визначений позивачем відповідач не надавав жодних послуг та не укладав із позивачем жодних договорів, а лише набув право вимоги за договором факторингу.

З наданих стороною позивача клопотань убачається, що оспорюваний кредитний договір було укладено між позивачем та АТ «Банк Форвард», який позивачем до участі у справі не залучений.

Таким чином, з урахуванням предмету спору та визначеного позивачем відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що спір має розглядатися з урахуванням Закону України «Про захист прав споживачів», а підсудність справи за правилами ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Додатково суд звертає увагу на те, що застосування правил ч.5 ст. 28 ЦПК України це право позивача, який ним при зверненні до суду із позовною заявою не скористався.

У відповідності до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як убачається із матеріалів позовної заяви, позивач звертається до суду із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адресу місця знаходження якого вказує: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, що територіально не відноситься до Оболонського району м. Києва.

Відповідно до відповіді №1022425 від 10.01.20245 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» знаходить за адресою:м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28.

Таким чином, вказана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Інші відомості, які б могли свідчити про правомірність розгляду позовної заяви саме Оболонським районним судом м. Києва позивачем не зазначені, а відповідні докази до позовних матеріалів не надані.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Спори між судами про підсудність не допускаються. У зв`язку з цим та для того, щоб не допустити безпідставної тяганини під час розгляду цивільних справ з боку судів, на яких і лежить обов`язок правильно застосувати правила про підсудність то ЦПК України встановлює правило про недопустимість суперечок між судами про підсудність.

За таких обставин, виходячи із вищенаведеного та керуючись ст. 27, 31, 32, 261, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання кредитного договору недійсним в частині, зобов`язання вчинити певні дії - передати на розгляд до Франківського районного суду міста Львова (79000, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Суддя Олексій ДИБА