Справа № 182/4681/24
Провадження № 2/0182/166/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.01.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.,

за участю секретаря Паламарчук П.Ю.,

розглянувши в м. Нікополі у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

16.08.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.06.1999 року; земельної ділянки площею 0,154 га, наданої для будівництва та обслуговування вище згаданого житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 08.05.1998 року; земельної ділянки площею 1.000 га за кадастровим № :01:003:0587, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.12.2005 року; квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16.05.1994 року.

За життя на випадок своєї ОСОБА_3 , залишила заповіт, за яким житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку надану для обслуговування житлового будинку, заповідала позивачці. Інше майно у вигляді земельної ділянки площею 1.000 га для ведення особистого селянського господарства, вона заповіла позивачці та ОСОБА_2 в рівних частках.

Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3 є позивачка та її рідний дядько, ОСОБА_2 , який зазначений відповідачем по справі. Відповідач у передбачений законом строк до нотаріальної контори не звертався та заяву про прийняття спадщини теж не подавав.

22.04.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Журби Р.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті бабці, але постановою від 22.04.2024 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею був пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини. ОСОБА_1 зазначає, що строк вона пропустила з поважних причин, оскільки 22.04.2022 року на території України введено положення воєнного стану у зв`язку з повномасштабним вторгнення військ рф. З цих причин тимчасово не працювали реєстри речових прав та інші електронні реєстри. Крім того, з 12.07.2022 року м. Нікополь знаходиться під постійними обстрілами, Нікопольську територіальну громаду внесено до переліку громад, де ведуться активні бойові дії. Всі ці обставини призвели до того, що вона вчасно не змогла зібрати необхідний пакет документів для прийняття спадщини, а тому тепер змушена звертатись до суду із даним позовом.

Враховуючи викладене вище, позивач просить суд визначити їй додатковий строк три місяці для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її баби.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.22-23).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.09.2024 року у приватного нотаріуса Журби Р.В. витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 (а.с.24-25).

14.01.2024 року до канцелярії суду від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.51).

13.01.2024 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує (а.с.50).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено судом, позивачка є рідною онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Родинні відносини підтверджені свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_1 від 01.10.1988 року (а.с.6), свідоцтвом про народження батька позивачки - ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 26.05.1964 року (а.с.8), свідоцтвом про укладення позивачкою шлюбу серії НОМЕР_3 від 02.02.2011 року (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 10.01.2022 року Нікопольським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровській області (а.с.5). До дня смерті вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Чкаловського старостинського округу за №22 від 06.03.2024 року (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді: житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.06.1999 року (а.с.9); земельної ділянки площею 0,154 га, наданої для будівництва та обслуговування вище згаданого житлового будинку, яка розташована за тією ж адресою, та належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 08.05.1998 року (а.с.11); земельної ділянки площею 1.000 га за кадастровим №:01:003:0587, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.12.2005 року (а.с.12); квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16.05.1994 року (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За життя на випадок своєї ОСОБА_3 , залишила заповіт, за яким житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку надану для обслуговування житлового будинку, заповідала позивачці. Інше майно у вигляді земельної ділянки площею 1.000 га для ведення особистого селянського господарства, вона заповіла позивачці та ОСОБА_2 в рівних частках (а.с.13).

22.04.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Журби Р.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті баби, але постановою від 22.04.2024 року нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею був пропущений встановлений законом строк для прийняття спадку (а.с.15).

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України.

У пункті 24 (абз.6) постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Враховуючи всі встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає введення в Україні положення воєнного стану, тимчасове закриття всіх електронних реєстрів, в тому числі й спадкових, активні бойові дії на території Нікопольської територіальної громади є поважними причинами пропуску строку звернення до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав.

На підставі викладеного, враховуючи поважність причин пропуску позивачкою строку для звернення до нотаріальної контори, а також відсутність заперечень з боку іншого спадкоємця за заповітом, суд вважає за можливе позов задовольнити, визначивши ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ч.3 ст.1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1223, 1270 1272 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк в три місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її баби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя: О. В. Рунчева