Справа № 175/8403/24
Провадження № 2/175/1408/24
Справа № 175/8403/24
Провадження № 2/175/1408/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Рожкової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів, в якому просила суд постановити рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь нейстойку (пеню) по заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-1433/2007 виданим Краматорським міським судом Донецької області 26 лютого 2007 року за період з 01.12.2013 року по 31.12.2023 року у розмірі 106 965 грн. 39 коп.

27 серпня 2024 року відповідачем надано відзив на позов, який в судовому засіданні підтримала його представник адвокат Мисечко К.О. У відзиві на позов відповідач та його представник просять суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на відсутність у відповідача умислу на несплату аліментів та фінансову неспроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду обсязі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами по справі, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою, що сторонами не оспорюється.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області у справі №2-1433/2007, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів до повноліття дитини.На підставі вказаного судового рішення судом видано виконавчий лист на примусове стягнення аліментів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 стала повнолітньою.

Однак, до повноліття ОСОБА_3 відповідач неналежно виконував свої обов`язки з утримання своєї неповнолітньої доньки, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів, відповідно до розрахунку заборгованості наданого Краматорським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розмір заборгованості за період з грудня 2013 року по грудень 2023 року складає 106 965 грн. 39 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 182 СК України).

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц, у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року по справі №754/15880/16-ц, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

При розгляді справи по суті, суд враховує, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту ч. 6 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів згідно Рішення Краматорського міського суду Донецької області. Дана обставина є такою, що не підлягає доказуванню, оскільки не спростована жодною зі сторін.

З відзиву на позов вбачається, що за період з грудня 2013 року по грудень 2023 року відповідач періодично сплачував аліменти в сумі від 198 грн. до 400 грн. за місяць до грудня 2019 року, та у сумі 300 грн. за місяць за період з січня 2019 року по січень 2023 року. З лютого 2023 року по грудень 2023 року відповідач аліменти на утримання неповнолітньої дитини не платив.

Однак відповідач, користуючись своїм правом, не звертався до Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою перерахування суми заборгованості по аліментам, з урахуванням здійснених ним платежів.

23 березня 2009 року відповідач повторно одружився з ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №162), від шлюбу з якою має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №524) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 видане Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №524).

Відповідно до Пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 від 16 січня 2013 року відповідач по справі ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням. До відзиву на позов додано Довідку про доходи пенсіонера за період з січня 2015 року по грудень 2023 року року, в якій зазначено розмір пенсії відповідача за 2015 рік 1 049 грн.; за 2016 рік 1230 грн.; за 2017 рік 1347 грн.; за 2018 рік 1452 грн.; за 2019 рік 1564 грн.; за 2020 рік 1712 грн.; за 2021 рік 1769 грн.; за 2022 рік 1934 грн.; за 2023 рік 2093 грн.

Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідач, окрім пенсії по інвалідності, міг мати і інші доходи, оскільки з деяких наданих ним Виписок з медичної карти вбачається, що відповідач був приватним підприємцем. Доказів, що спростовують такі обставини суду не надано.

Суд відхиляє доводи викладені у відзиві на позов щодо відсутності вини відповідача як обов`язкової умови для стягнення з нього пені, оскільки ним всупереч вимогам ст. 81 ЦПК не надано суду належних та допустимих доказів відсутності вини у несвоєчасній сплаті аліментів. Періодичне погашення заборгованості зі сплати аліментів не свідчить як про відсутність вини відповідача у виникненні такої заборгованості, так і не є підставою для відмови у стягненні пені за прострочку сплати аліментів. Відтак такі доводи відповідача є безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З огляду на вищезазначені норми матеріального права, суд встановив, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, систематично виникала заборгованість по сплаті аліментів, що останнім не спростовано,та дійшов висновку про те, що позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Разом з тим, враховуючи факти, що відповідач є інвалідом 3 групи, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, керуючись принципами розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення розміру неустойки (пені) по заборгованості зі сплати аліментів до 20 000 грн., що в даному випадку у повній мірі буде відповідати ситуації що склалася, з урахуванням наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено частково, а відповідач є інвалідом, суд вважає необхідним судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 180, 181, 182, 183, 194, 196 СК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 нейстойку (пеню) по заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-1433/2007 виданим Краматорським міським судом Донецької області 26 лютого 2007 року за період з 01.12.2013 року по 31.12.2023 року у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: Озерянська Ж.М.