Справа № 489/4661/24
Провадження № 2/489/186/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В червні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.08.2020 станом на 28.05.2024 в розмірі 146 215,66 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 87 912,62 грн.; заборгованості по відсотками - 58 303,04 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 13.08.2020 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання батьківських послуг та відкриття банківського рахунку, в зв`язку з чим ним було підписано відповідну анкету-заяву. На підставі вказаної анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та відповідно до умов Договору. Натомість відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов Договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідача, станом на 28.05.2024 утворилась заборгованість у вищевказаному розмірі.

Посилаючись на викладене, АТ «Акцент-Банк» звернулось із даним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

10.10.2024 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилався на те, що копія анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, долучена до матеріалів справи, не підтверджує факту укладання кредитного договору в письмовій формі, не містить підпису позичальника та є лише електронною формою документа без обов`язкових умов та реквізитів. Зокрема в ній не зазначено суму кредиту, розмір відсотків за його використання, строк кредитування та інших істотних умов. Також відповідач зазначав, що надані позивачем розрахунки заборгованості не є належним доказом отримання відповідачем грошових коштів.

05.11.2024 на адресу суду від представника позивача АТ «Акцент-Банк» надійшла відповідь на відзив, згідно якої він спростовує заперечення відповідача проти позову та наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилався на те, що відповідачем у встановленому діючим законодавством порядку було підписано паспорт споживчого кредиту, який, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 02.12.2020 по справі № 342/180/17, містить вичерпні відомості про умови кредитування та є невід`ємною частиною кредитного договору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник позивача АТ «Акцент-Банк» просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання тричі не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, також відповідач отримав смс-повідомлення від суду 18.09.2024 об 11:22 год. та 12.11.2024 о 13:33 год.

Дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

13.08.2020 відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки (а.с. 9). Його особистий підпис міститься у вказаній заяві.

На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, погодився з його умовами та погодився отримати примірник договору шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Крім того відповідач погодився з тим, що зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку.

Позивач зазначає, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, тобто не виконав зобов`язання за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Акцент-Банк», та стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

АТ «Акцент-Банк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак останній не виконував зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-Банк» надало суду: копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 13.08.2020; копію паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка»; витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк»; виписку по особовому рахунку ОСОБА_2 за період з 13.08.2020 по 28.05.2024 (а.с. 11-25); довідку за картками, термін дії останньої - до березня 2027 року (а.с. 26); довідку за лімітами, згідно якої 13.08.2020 відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1 000,00 грн., який неодноразово змінювався та станом на 10.09.2021 складав 80 000,00 грн. (а.с. 27); розрахунок заборгованості за договором (а.с. 5-8).

Враховуючи викладене судом встановлено, що АТ «Акцент-Банк» відкрило на ім`я відповідача картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку було зараховано кредитні кошти.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.08.2020 станом на 28.05.2024 року існує заборгованість в сумі 146 215,66 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 87 912,62 грн.; заборгованості по відсотками - 58 303,04 грн.

Умов про нарахування процентів та інших платежів згідно укладеного між сторонами договору анкета-заява не містить.

Підписавши анкету - заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» становить між сторонами договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Також відповідач підписав електронним цифровим підписом, що сторонами не спростовується, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який містить інформацію щодо загальної вартості кредиту, строку кредитування, ліміту кредиту, процентної ставки, порядку повернення кредиту та штрафних санкцій.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку.

До позовної заяви, крім анкети-заяви, підписаної позичальником, представник банку додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», який не підписаний позичальником.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 13.08.2020, окрім анкетних даних, його контактної інформації, відомостей про майновий стан та трудову діяльність, розмір процентної ставки не встановлено.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив, крім заборгованості за кредитом, стягнути з відповідача заборгованість за процентами.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором Банк посилався на Умови та Правила надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» (АТ «Акцент-Банк»), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, відсоткова ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду України і Верховного Суду, викладеній у постановах від 11 березня 2015 року справа № 6-16цс15, від 17 липня 2019 року справа №175/4576/14-ц, і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надання позивачем паспорту споживчого кредиту, підписаного електронним підписом позичальником ОСОБА_1 не має правового значення для вирішення цих позовних вимог, оскільки сторони чітко погодили, що інформація за цим паспортом зберігає чинність і є актуальною до 01.07.2021.

Крім того, відповідно до висновку Об`єднаної палати ВС в складі КЦС, зробленого у постанові від 23 травня 2022 року під час розгляду справи № 393/126/20 під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Таку форму правочину потрібно розмежовувати від способу підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За наведеного, наданий банком паспорт споживчого кредитування не може вважатися погодженням позичальником ОСОБА_1 умов договору кредитування.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, які встановлені на підставі належних доказів, що надані сторонами, суд дійшов висновку, що правові підстави для нарахування та сплати процентів за користування коштами, що надані банком відповідачу в якості кредиту, відсутні.

Судом встановлено, що за інформацією, яка міститься у виписці з банківського рахунку, ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості. За користування кредитними коштами відповідач сплачував не обумовлені договором відсотки. Загальний розмір витрачених ОСОБА_1 за кредитним договором грошових коштів становить 397 845,04 грн., а загальний розмір сплачених коштів - 251 629,38 грн.

З метою встановлення дійсних обставин справи 12.11.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено ухвалу, згідно якої витребувано у АТ «Акцент-Банк» відомості про те, яка сума сплачених ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором № б/н від 13.08.2020 була зарахована на погашення тіла кредиту, а яка сума була зарахована на рахунок погашення відсотків за кредитом, комісій та інших платежів (в загальному розмірі і з розрахунку щомісяця, починаючи з 13.08.2020 і до 28.05.2024).

Проте вимоги ухвали суду про витребування доказів позивачем АТ «Акцент-Банк» виконано не було, 11.11.2024 надано виписку по рахунку ОСОБА_1 , яка не містить відомостей про те, яка сума була зарахована на рахунок погашення відсотків за кредитом, комісій та інших платежів. Вказана виписка містить загальні відомості про рух коштів по рахунку відповідача - без визначення запитуваних судом відомостей.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення (нарахування) відсотків за користування кредитними коштами, через те, що такі вимоги не відповідають обставинам справи та вимогам законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 87 912,62 грн.

В обґрунтування заперечень проти позову ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання ним грошових коштів, оскільки до позову АТ «Акцент-Банк» долучено лише розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

З огляду на це виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором. Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у справі № 925/636/22 від 04.05.2023. Верховний Суд зазначив, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». На цьому наголосив Верховний Суд у постанові по справі № 554/4300/16-ц від 25.05.2021. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі.

Згідно з частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, чч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - в частині вимог по стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 87 912,62 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджений долученими до матеріалів справи письмовими доказами та відповідачем не спростований.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково (60,13 %), відповідно до статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 820,74 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.08.2020 станом на 28.05.2024 в розмірі 87 912,62 грн. (вісімдесят сім тисяч дев1ятсот дванадцять гривень 62 копійки), яка складається з: заборгованості за кредитом - 87 912,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» судовий збір у розмірі 1 820,74 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять гривень 74 копійки).

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», , адреса: м. Дніпро, вул. Батумська, 11;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 14.01.2025.

Суддя Г.А.Микульшина