ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/181/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/1067/24 Категорія: 305010900 Прилуцький В.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарСіренко Ю.В., Новіков О.М. Любченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргувідповідача на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2024 (повний текст складено 12.11.2024, суддя в суді першої інстанції Прилуцький В.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

у березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у цій справі з вимогами про стягнення з відповідача на свою користь 320 856,40 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди, заподіяних у наслідок ДТП з вини відповідача, зазначаючи про недостатність виплаченого їй страховиком відповідальності відповідача страхового відшкодування для усунення негативних наслідків від його дій.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2024 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у наслідок ДТП, в розмірі 320 856,40 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., 3258,56 грн. судового збору.

Суд керувався тим, що страховик відповідальності винуватця ДТП має виплатити потерпілому страхове відшкодування розмір якого слід визначити з дійсної вартості збитків потерпілого від пошкодження його транспортного засобу. Решту збитків, які не відшкодовані за рахунок страховика, має сплатити особа, з вини якої виникло ДТП. Також потерпілому слід відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідач 26.11.2024 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та новим рішенням зменшити відшкодування матеріальної шкоди до суми 146 745,40 грн., у задоволення вимог про стягнення моральної шкоди відмовити, а також компенсувати відповідачу понесені судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за висновком експерта від 18.12.2023 автомобіль позивача є фізично знищеним, проте позивач таким його не визнала. Даних про здійснення фактичного ремонту автомобіля позивача чи його продаж матеріали справи не містять.

Отже до відшкодування позивачу підлягала сума коштів у виді різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, тобто 146 745,40 грн., що відповідатиме практиці ВС у даній категорії справ. Залишення залишків пошкодженого автомобіля позивача в її власності суперечитиме правовому висновку ВС у постанові від 17.02.2021 у справі №753/11069/16-ц.

Суд не врахував, що вартість решток автомобіля позивача складає 166 000 грн., що підтверджується висновком від 23.04.2023.

Суд не врахував, що позивач не був учасником ДТП та з цих підстав не мала моральних страждань від такої події, отже підстав для відшкодування їй моральної шкоди не має.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 29.11.2023 о 08 год. 50 хв. в с. Балаклея, по вул. Миру, керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним та не врахував дорожньої обстановки, під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем Mercedes Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілі отримали механічні пошкодження.

Указаними діями відповідач порушив вимоги п.2.3 (б), 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2023 ОСОБА_2 визнано винним у спричиненні зазначеної ДТП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її прийнято в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак у вказаній вище ДТП 29.11.2023 встановлено вину відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль MersedesSprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 позивачу по справі.

З листа ТДВ «СГ «Оберіг» №0904-09 від 09.04.2024 вбачається, що відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 16.01.2024 між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 160000 грн.

Страховик і заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки чи експертизи.

Згідно з висновком експерта № 213 від 18.12.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ автомобіля МВ Sprinter 313 СDi, реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 472 756,40 грн.

Цивільна відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ТВД «Страхава група «Оберіг» та 16.01.2024 власницею було повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку.

Позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 160 000 грн. Однак реальна вартість збитків, що була завдана позивачу складає 472 756,40 грн.

Окрім того, позивачем сплачено 8100 грн. за проведення експертизи, отже з урахуванням виплати суми страхового відшкодування позивач просить суд стягнути шкоду в розмірі 320 856,40 грн. (472 756,40 + 8 ), а також 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди, обумовленої пошкодженням її майна.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Крім того, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Слід врахувати, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За обставин цієї справи цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ТВД «Страхава група «Оберіг» та 16.01.2024 власницею було повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку. Після цього позивачем отримано страхове відшкодування в сумі 160 000 грн.

Далі, за приписами статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

У даній справі згідно з висновком експерта № 213 від 18.12.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ автомобіля МВ Sprinter 313 СDi, реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, тобто позивачу, на дату оцінки складає 472 756,40 грн.

Таку ж вартість мав автомобіль позивача перед ДТП.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 851 495,60 грн.

Таким чином апеляційний суд констатує, що згідно до наданих вище доказів у справі вбачається, що відновлювальний ремонт автомобіля позивача є економічно невиправданим, так як перевищує його ринкову вартість, відтак цей транспортний засіб слід вважати фізично знищеним.

Одночасно слід врахувати, що вартість решток автомобіля позивача за матеріалами справи визначити не можливо, так як відповідних доказів сторонами надано суду взагалі не було.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так як для визначення розміру матеріальних збитків, про відшкодування яких просить позивач у справі, необхідно встановити, зокрема, залишкову вартість пошкодженого в ДТП автомобіля, з`ясування вказаних обставин входить до предмету доказування в цій справі та відповідні докази має надати саме учасник, що заявив позовні вимоги, для їх обґрунтування.

При цьому задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.

Саме такі правові висновки викладено в постанові ВС від 17.02.2021 у справі №753/11069/16-ц.

У даному випадку сторонами справи не надано суду доказів вартості залишків пошкодженого автомобіля позивача MercedesSprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , яка має бути врахована при вирішенні питання про дійсний розмір матеріальних збитків від ДТП з вини відповідача.

При цьому зобов`язуюча пропозиція на а.с.130 т.1, про яку зазначає відповідач, сама по собі не може підтверджувати зазначені обставини, оскільки вказаний письмовий доказ не є висновком експерта (спеціаліста) та позивач з його об`єктивністю не погоджується.

З урахуванням викладеного вище, апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновків про повне задоволення позовних вимог у справі, адже позивачем не доведено дійсний розмір матеріальних збитків із урахуванням вартості залишків пошкодженого автомобіля позивача.

Також сторони не дійшли згоди і стосовно того, кому саме мають бути передані залишки пошкодженого автомобіля позивача у останньої з урахуванням їх вартості при визначення розміру стягнення з відповідача, чи у відповідача з покладенням на нього при цьому обов`язку щодо повного відшкодування вартості автомобіля позивача перед ДТП.

Вказане питання має бути вирішено судом з лише урахуванням принципу диспозитивності, однак позивачка, будучи двічі належним чином повідомленою про час та місце розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, своїм правом безпосередньо взяти участь в судовому засіданні не скористалася, надіславши на адресу суд відзив на скаргу, однак в якому своєї позиції з даного питання взагалі не висловила.

Матеріали справи не містять доказів у якому стані зараз перебувають залишки автомобіля позивача та в кого вони наразі знаходяться і на якій правовій підставі, а також за відсутності згоди позивачки щодо передачі залишків відповідачу, суд не може вирішити спір і в такий спосіб.

При цьому задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.

Такі правові висновки викладено в постанові ВС від 17.02.2021 у справі №753/11069/16-ц.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог у справі про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити за їх недоведеністю.

У цій частині аргументи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Далі, ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням викладеного правового регулювання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в сумі 5 000,00 грн., яка належним чином відповідає засадам розумності та справедливості, а також враховує, що у позивача мали місце моральні страждання внаслідок істотного пошкодження її майна, яке ним використовувалося у професійній діяльності.

Апеляційні аргументи скаржника про те, що позивач не була учасником ДТП та з цих підстав не мала моральних страждань від такої події, апеляційним судом відхиляються, адже моральні страждання позивача полягають у вимушених негативних змінах у житті внаслідок пошкодження її майна автомобіля.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2024у даній цивільній справі слід скасувати в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та розподілу судових витрат у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

У задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди апеляційний суд відмовляє за необґрунтованістю.

Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже пропорційно до задоволеної частини позову 1,46 % з відповідача на користь позивача слід стягнути 49,76 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції. Пропорційно до відхиленої частки позову 98,54% з позивача на користь відповідача слід стягнути 5038,19 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Остаточно після взаємозаліку сум стягнень з позивача на користь відповідача має бути стягнуто 4988,43 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Відтак подана відповідачем апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2024 у даній цивільній справі скасувати в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та розподіл судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4988,43 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

У решті рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 15.01.2024.

Суддя-доповідач

Судді