Справа № 137/1551/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
25.10.2024 позивач ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 06.09.2014 вона уклала шлюб із відповідачем. Від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що причиною розірвання шлюбу послугувало те, що у сторін різні характери та погляди на життя, що в кінцевому результаті привело до окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин. Між сторонами відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому його збереження суперечитиме їх спільним інтересам, вжиття заходів щодо примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого проміжку часу. Примирення сторін, спільне життя і збереження сім`ї неможливе, тому вважає, щошлюб має бути розірваний судом.
20.12.2024 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Гноць Д.І. (уповноважений представники інтереси відповідача на підставі ордеру серії АА № 1516209 від 09.12.2024(а.с. 43) подано заяву, відповідно до якої він просив зупинити провадження у справі та надати подружжю строк на примирення. Свою заяву мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 заперечує проти позовних вимог і вважає, що потрібно зберегти шлюб з позивачем, прагнучи примирення. Зазначає те, що суди повинні уникати формалізму при розгляді справ про розірвання шлюбу, детально вивчаючи обставини, враховуючи наявність малолітньої дитини та інші важливі фактори. Відповідач зазначає наступні причини на користь примирення: наявність малолітньої доньки, яка переживає через можливе розлучення і хоче жити в повній сім`ї; почуття кохання та поваги до дружини; тривалість шлюбу майже 10 років; можливість подолання непорозумінь, які виникли через стрес від війни. Вважає, що примирення відповідає інтересам родини і просить надати 6 місяців для досягнення примирення, оскільки наразі не проживає за зареєстрованим місцем через зайнятість (а.с. 42, 44-46)
09.01.2025 позивачкою ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подано заперечення щодо заяви про вжиття заходів для примирення (а.с. 50-52). Вона категорично заперечила проти задоволення цієї заяви, оскільки впевнена, що подальше збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам.
Зауважує, що шлюб грунтується на добровільній згоді, і суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Формальне існування шлюбу, коли вона з відповідачем не підтримують стосунків та не проживають разом, є неприйнятним. Вона не має наміру продовжувати шлюбні відносини, враховуючи своє конституційне право. Заявлена представником відповідача обставина про погіршення морального стану дитини не відповідає дійсності. Відповідач не проживає з донькою з лютого 2024 року, а їхня донька почала навчання в 1-му класі 01.09.2024 без його участі, і позивачка надає їй всю необхідну підтримку. Відтак просить не вживати жодних заходів для примирення подружжя та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 10.01.2025 не з`явилася. Надіслала на адресу суду клопотання відповідно до якого розгляд справи просила проводити без участі позивача за наявними матеріалами. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі (а.с. 16).
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання повторно не з`явився хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 14-15, 22). Про причини неявки суд не повідомив. До того ж відповідачу відомо про наявність судового провадження, оскільки укладено угоду про представництво з адвокатом Гноць Д.І. Інших клопотань, окрім зупинення провадження у справі та надання подружжю строку на примирення, відповідач та його представник не заявляли.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України та п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутність відповідача та його представника.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, сторони зареєстрували шлюб 06.09.2014 у виконавчому комітеті Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис № 20 (а.с. 17).
Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7) сторони зазначені батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, наполягання позивачки на розмірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Верховний Суд у Постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 456/848/16-ц вказав на те, що за змістом указаної норми (ст.11 СК України) заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.
Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
При розгляді матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розпався остаточно. Відповідач просить надати строк для примирення, посилаючись на наявність малолітньої доньки та бажання зберегти шлюб. Однак це бажання не підкріплюється реальними діями, оскільки відповідач не проживає з донькою з лютого 2024 року і не бере участі у її вихованні. Позивачка чітко висловила свою позицію про неможливість продовження спільного життя.
Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя або вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру. Закон не встановлює конкретні заходи, які можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Як зазначено вище, надання строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Відтак суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про надання подружжю строку на примирення та приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаного клопотання.
Враховуючи позиції позивачки та відповідача (зазначені його представником) всі наведені аргументи та обставини справи, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розпався остаточно. Відсутність спільного проживання, порушення сімейних зв`язків свідчать про те, що збереження цього шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки.
Витрати зі сплати судового збору, за клопотанням позивачки слід залишити за нею (а.с. 2 зв.).
Керуючись ст.ст. 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст.ст. 2, 141, 209, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд,
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 06.09.2014 у виконавчому комітеті Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис № 20.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.