Справа 688/3628/24
№ 2/688/67/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Стаднічук Н. Л., розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2024 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23.01.2019 в сумі 126882,43 грн станом на 11.02.2024.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що «Monobank» - це мобільний проект, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Умови обслуговування фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку https://www.monobank.ua/terms та перебувають в загальному доступі. Згідно Розділу І Умов, відповідно до ст. 628 ЦК України договір, що укладається між Банком та клієнтом, є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно: договору банківського рахунка, договору про споживчий кредит. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Умовами визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. Згідно Умов клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. Згідно з тарифами картки «Monobank» пільговий період за карткою діє до 62 днів, пільгова відсоткова ставка становить 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами - 4 % від заборгованості, базова відсоткова ставка - 3,1 % на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості), збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2 % річних (нараховується у випадку простроченої заборгованості).

ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 23.01.2019. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 70000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , однак свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, в зв`язку з чим допустила заборгованість в сумі 126882,43 грн, яка складається з тіла кредиту.

Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Представник позивача Мєшнік К. І. в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив розгляд справи провести в його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку із винесенням заочного рішення у справі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов суду не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.01.2 019 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якій вона просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку. Відповідачка погодилася, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту складають договір банківських послуг.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідачки за договором б/н від 23.01.2019 станом на 11.02.2024 року становить 126882,43 грн, що складається з тіла кредиту.

За змістом статтей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Обґрунтовуючи позов, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зазначило, що ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 70000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , однак доказів надання відповідачці кредитної картки, кредитних коштів, їх розміру суду не надав.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до частини другої статті 9 вказаного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказана позиція неодноразово підтверджена судовою практикою Верховного Суду: у постанові від 25.05.2021 року справі № 554/4300/16, від 14.06.2018 у справі № 364/737/17, від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц.

Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших аналогічних справах дійшов висновків, що виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Розрахунок заборгованості, на який посилається банк, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу.

Інших доказів на підтвердження існування заборгованості, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідача, відкритим в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», позивачем банком суду надано не було, а тому суд позбавлений можливості належним чином перевірити наявність та розмір кредитної заборгованості відповідачки перед банком.

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними доказами надання кредиту відповідачці та кредитної заборгованості в сумі 126882,43 грн, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14 січня 2025 року.

Суддя Н. Л. Стаднічук