Провадження № 2/686/83/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі судді Павловської А.А.,

справа № 686/26719/24

сторони:

-позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

-відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В жовтні 2024 року до суду надійшла позовна заява від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданого позову АТ «ПУМБ» зазначено, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 10.09.2021 укладено кредитний договір № 801 та видано кредит у сумі 70000,00 грн.

Разом з тим, позивач стверджує, що відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк.

Відтак, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на 21.08.2024 складає 91768,31 грн., з яких: 46479,14 грн. заборгованість за кредитом; 8,22 грн. заборгованість за процентами; 45298,95 грн.- заборгованість за комісією.

Відповідач подала до суду відзив, в якому вказала,що кредит її надавався в сумі 70000 грн., відповідно до наданої позивачем виписки про рух коштів вона за час існування кредитних відносив сплатила 115260,51 грн., тобто суму, що на 45252,29 грн. перевищує суму, яку просить стягнути позивач. Щодо комісії вважає умову договору про її сплату нікчемною в силу Закону України «Про споживче кредитування». Просить в позові відмовити, стягнути на її користь витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

08.10.2024 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив.

Відповіді на відзив позивачем не подано.

16.01.2025 ухвалено рішення суду по суті заявлених вимог.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 10.09.2021 шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб укладено кредитний договір № 801.

Відповідно до умов вказаного Договору позичальниці встановлено кредитний ліміт у сумі 70000 грн строком на 24 місяців з дня надання кредитного ліміту та стандартною процентною ставкою 0,01 % річних, комісією 3,99 %.

При цьому, сторони погодили, що зі спливом вказаного кредитного ліміту дія Договору продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін.

Підписанням Договору позичальниця беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, а також підтвердила, що ознайомленла із ДКБО, Тарифами банку та цілком згідна із ними.

Вказана Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб разом із Паспортом споживчого кредиту із аналогічними умовами підписана відповідачем шляхом накладення власноручного підпису

Як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором № 801 від 10.09.2021, відповідачка свої зобов`язання до Договором не виконала, внаслідок чого у останньої перед позивачем утворилась заборгованість, що станом на 21.08.2024 в сукупному розмірі складає 91786,31 грн., з яких: 46479,14 грн. заборгованість за кредитом; 8,22 грн. заборгованість за процентами; 45298,95 грн.- заборгованість за комісією.

З метою досудового врегулювання спору АТ «ПУМБ» Бровко Н.Ф. 22.08.2024 за вих. № КНО-44.2.2/482 спрямовано повідомлення-вимогу про погашення заборгованості за Договором № 801 на загальну суму 91786,31 грн, яка залишена відповідачкою без реагування.

4. Мотивовнаа оцінка доводів сторін. Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Таким чином, між сторонами в належній формі укладено кредитний договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а саме надав відповідачці кредит в розмірі та на умовах, узгоджених сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачка прострочила виконання своїх зобов`язань, створивши заборгованість за тілом кредиту і процентами. В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Разом з тим, щодо вимоги позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

Вказана позиція послідовно підтримана у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. Згідно змісту зазначеної постанови якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

Зважаючи на зазначене вище, суд сприймає умови кредитного договору № 801 від 10.09.2021, укладеного між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 в частині стягнення комісійних платежів у розмірі 3,99 %, як такі що є несправедливі по відношенню до позичальника та спрямовані на погіршення його становища усупереч приписам чинного законодавства, а тому не підлягають до включення до загальної суми заборгованості за згаданим кредитним договором. Відтак, слід відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що поданий АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 позов підлягає до часткового задоволення та з відповідачки на користь позивача належить стягнути заборгованість по кредитному договору від 10.09.2021 № 801 у сумі 46487,36 грн., з яких: 46479,14 грн. заборгованість за кредитом; 8,22 грн. заборгованість за процентами.

5. Судові витрати

При поданні позовної заяви до суду АТ «ПУМБ» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення судовий згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України збір пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 1226,88 грн. із розрахунку: 46487,36 грн. задоволених вимог х 2422,40 грн. сплаченого судового збору / 91786,31 грн. заявлених вимог.

Згідно з договором про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги адвоката від 01.10.20924 (арк. спр. 70, п. 5), відповідачкою понесені судові витрати в сумі 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки позов задоволено частково, компенсацію понесених витрат слід стягнути пропорційно до частки позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, а саме: 5000 грн. понесених витрат на правничу допомогу х (91786,31 грн. заявлених до стягнення коштів 46487,36 грн. присуджених до стягнення коштів) / 91786,31 грн. заявлених до стягнення коштів = 2467,63 грн. витрат на правничу допомогу до стягнення.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () заборгованість у сумі 46487,36 грн. і судовий збір у сумі 1226,88 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2467,63 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення його тексту до Хмельницького апеляційного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя :