Справа № 645/5197/24
Провадження № 2-др/645/1/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судді Алтухової О.Ю. перевіривши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кокорева Едуарда Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.09.2024 по цивільній справі № 645/1955/24, позовні вимоги Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.07.2022 року у сумі 316 605,80 грн та стягнути судовий збір у розмірі 2532,89 грн. У задоволенні решти вимог позову було відмовлено.

24.12.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Кокорева Е.О. про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, а саме - витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн, що понесені позивачем на оплату професійної правничої допомоги.

Ухвалою суду від 27.12.2024 року заяву представника позивачки ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з порушенням заявником вимог ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу ухвала суду від 27.12.2024 року була доставлена в особистий кабінет представника позивачки ОСОБА_3 та позивачки ОСОБА_1 27.12.2024 року.

Повторно заява представника позивачки ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі № 645/5197/24 надійшла до суду через підсистему «Електронний суд» 10.01.2024 року (документ сформований в системі «Електронний суд» 09.01.2025).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятиднів після ухваленнярішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд приходить до висновку, що представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення з порушенням строку звернення, при цьому питання про поновлення пропущеного строку не порушує.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (згідно із ст. 126 ЦПК України).

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22 жовтня 1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27 лютого 1980 року).

У пунктах 93-96 у постанові Великої палати Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 зазначено, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених певних процесуальних дій. Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заяву представника позивача необхідно залишається без розгляду.

Керуючись ст. ст.4, 13, 14, 43, 126, 127,141, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кокорева Едуарда Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручене у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Ю. Алтухова