Справа № 203/160/24
Провадження № 6/211/13/25
У Х В А Л А

іменем України

16 січня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс», приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна, про заміну сторони виконавчого провадження, -

встановив:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», де заінтересованими особами зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , приватного виконавця Русецьку Оксану Олександрівну, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс», звернувся до суду з відповідною заявою та просить суд здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 569, вчиненого 11.04.2019 приватним нотаріусом Кондратюком В.С. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на відступлення права вимоги за кредитним договором.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.01.2024 року заяву передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року прийнято заяву до розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися, тому враховуючи положення ч.3 ст.442 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII та пунктами 2.12, 2.13 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція) передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду. Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №183/4196/21, справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, за вимогами статті 446 ЦПК України, відповідно до якої процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення, справа підсудна суду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах».

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно зі статтею 515 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Перелік підстав матеріального правонаступництва, які спричиняють процесуальне правонаступництво, містяться в статті 37 ЦПК України, відповідно до якої воно можливе на будь-якій стадії процесу , в тому числі у зобов`язанні на стадії виконання .

На підтвердження заявлених вимог до суду надано копії письмових доказів, а саме договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15 лютого 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт-Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс», акту прийому передачі реєстру боржників, договору № 11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11 травня 2023 року, укладеного між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс», акту прийому передачі реєстру боржників, витяги з реєстрів боржників про набуття права вимоги за кредитним договором № 630039925.

Згідно пункту 2.1 договору № 15-02/23 про відступлення прав вимоги від 15 лютого 2023 року, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, попередній кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні попередньому кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує попередньому кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 5.2 договору № 15-02/23 про відступлення прав вимоги від 15.02.2023, права вимоги вважаються відступленими попереднім кредитором та набутим новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання передачі реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Аналогічні положення зазначені у договорі № 11-05/23 про відступлення права вимоги від 11 травня 2023 року.

Отже, як вбачається з вказаних договорів новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному/попередньому кредитору грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором, та права вимоги вважаються відступленими попереднім кредитором та набутим новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником свої зобов`язань за договором.

Наведені обставини є самостійною і достатньою підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14, від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц, від 03 листопада 2021 року у справі № 755/10072/19.

Крім того, в якості доказів права вимоги стягувача за виконавчим написом нотаріуса № 569 від 11.04.2019 року, ТОВ «Дебт Форс» надано лише копію постанови приватного виконавця від 01.06.2021 у ВП № 65634058 про відкриття виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Належним чином завірену копію самого виконавчого напису, з якого б вбачалося право вимоги заявника саме за кредитним договором № 630039925, де позичальником (боржником) є ОСОБА_1 , матеріали заяви не містять. Крім того суд звертає увагу, що згідно до постанови про відкриття виконавчого провадження заборгованість по кредиту складає 158513,58 грн., дана сума боргу не співпадає з сумою зазначеною у Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги.

Тобто додані до заяви матеріали не містять доказів, що виконавчий напис від № 569 від 11.04.2019 року (що знаходиться на виконанні у приватного виконавця) стосується саме кредитного договору № 630039925, відносно якого відбулося відступлення права вимоги від первісного кредитора до заявника.

Таким чином, заявником не підтверджено виникнення у нього прав стягувача у межах виконавчого провадження № 65634058, а тому не доведено наявності підстав для застосування судом положень ст. 442 ЦПК України.

Обов`язок суду витребувати указані відомості, відсутній в силу положень статті 442 ЦПК України. Тому у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження слід відмовити, що не є перешкодою для повторного звернення заявника до суду з аналогічною заявою після усунення недоліків.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 761/5866/19 (провадження № 61-9707св22), у цивільному процесі апеляційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції, як про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження, так і про відмову у заміні сторони.

Керуючись ст.442 ЦПК України, суд -

постановив:

в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 16 січня 2025 р.

Суддя Д.М.Ніколенко