УХВАЛА

14 січня 2025 року

м. Київ

справа № 644/4415/21

провадження № 61-310ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Максимовський Сергій Олександрович, на рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Харківська міська рада звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудовану вхідну групу до нежитлового приміщення підвалу № 3 у житловому будинку літ. «Б-9» розташованому по АДРЕСА_1 , привівши фасад будинку у стан, що існував до самочинного будівництва, а саме у відповідність до технічного паспорта на групу нежитлових приміщень підвалу № 3, 8, 9 у житловому будинку, виготовленого ТОВ «АРХІЛАІН» від 30.03.2019 (інвентаризаційна справа 13701/19) та об`єкт благоустрою - земельну ділянку комунальної власності до вимог чинного законодавства в сфері благоустрою та встановлених Правил благоустрою на території м. Харкова.

Київський районний суд м. Полтави рішенням від 26 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року, задовольнив позов Харківської міської ради.

Зобов`язав ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудовану вхідну групу до нежитлового приміщення підвалу № 3 у житловому будинку літ. «Б-9» розташованому по АДРЕСА_1 , привівши фасад будинку у стан, що існував до самочинного будівництва, а саме у відповідність до технічного паспорта на групу нежитлових приміщень підвалу № 3, 8, 9 у житловому будинку, виготовленого ТОВ «АРХІЛАІН» від 30.03.2019 (інвентаризаційна справа 13701/19) та об`єкт благоустрою - земельну ділянку комунальної власності до вимог чинного законодавства в сфері благоустрою та встановлених Правил благоустрою на території м. Харкова. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради 2 270,00 грн на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

07 січня 2025 року адвокат Максимовський С. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 ,подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року, сформовану в системі «Електронний суд».

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа № 644/4415/21 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі змістом статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Посилання представника заявника в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, не заслуговує на увагу, тому що воно зводиться до незгоди заявника з установленими судами обставинами справи і оцінкою судів попередніх інстанцій наявних у справі доказів.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Зазначення у постанові апеляційного суду про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Максимовський Сергій Олександрович, на рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов