ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Ткаченко І.Ю.,

суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою адвоката Неміріча Ігора Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову посилалася на те, що 26 червня 2004 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було розірвано 20 червня 2008 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До вересня 2023 року відповідач брав участь в утриманні сина шляхом перерахування грошових коштів відповідно до усних домовленостей. З 01 вересня 2020 року Макар навчається в Дніпровському політехнічному коледжі на факультеті машинобудування та комп`ютерно інтегрованих технологій, форма навчання денна, строк навчання до 30 червня 2024 року, втім після вересня 2023 року відповідач відмовляється брати участь в утриманні сина та жодної матеріальної допомоги не надає, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 22 листопада 2023 року і до досягнення дитиною 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його навчання у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи стягнення з 24 листопада 2023 року і до досягнення ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) річного віку або закінчення навчання (в залежності від того, яка подія настане раніше). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання судового рішення у межах суми аліментів за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Неміріч І.І., який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що син сторін навчається на бюджетній формі навчання та отримує стипендію. Вказує, що позивачкою не доведено факту проживання сина з нею, крім того відповідачу достеменно відомо, що син перебуває за кордоном з 2022 року та отримує там виплати у статусі біженця. Зазначає, що стан здоров`я відповідача є незадовільним, оскільки в період з 22 липня 2024 року по 30 липня 2024 року він знаходився на стаціонарному лікуванні з інфарктом міокарда. На даний час відповідач виконує свої обов`язки на службі, проте перебуває в незадовільному стані та вимушений лікуватись. Зазначає, що відповідач не був повідомлений про розгляд справи, чим грубим чином було порушено його право надати відповідні пояснення по суті справи та право на доступ до правосуддя. Про наявність рішення відповідач дізнався після блокування його рахунків в рамках виконавчого провадження №75868906 від 28 серпня 2024 року.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що сторони з 26 червня 2004 року перебували у шлюбі, який було розірвано 20 червня 2008 року.

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Дніпровського політехнічного фахового коледжу №74 від 17 листопада 2023 року, ОСОБА_3 є здобувачем освіти Дніпровського політехнічного фахового коледжу, зарахований на І курс наказом №107 від 28 липня 2020 року, навчання за регіональним замовленням, форма навчання денна, строк навчання з 01 вересня 2020 року до 30 червня 2024 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що адвокат Неміріч І.І., який діє в інтересах ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі зазначає про порушення норм процесуального права, які виразилися у неповідомленні відповідача належним чином про розгляд даної справи.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно зі ст.8 ч.1 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні; про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (ст. 211 ч.ч.1, 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зазначено, що: «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою».

Враховуючи вищевикладене, та наявні в матеріалах справи докази щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою-шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.ст. 76,77,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що син сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім. На час звернення із даним позовом, ОСОБА_3 досяг 18 річного віку та навчається в Дніпровському політехнічному коледжі на денній формі навчання в дистанційному форматі, строк навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року.

Відповідач служить в Полку поліції особливого призначення Корпусу оперативно-раптової дії «Стрілецький» та має постійний дохід.

Виписка з медичної карти стаціонарного хворого №15405 про стаціонарне лікування інфаркту міокарда в період з 22 липня 2024 року по 30 липня 2024 року та довідка №045035 від 22 липня 2024 року про тимчасову непрацездатність поліцейського, які надані до апеляційної скарги, не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки не доводять неможливість виконання відповідачем свого обов`язку з утримання повнолітнього сина на час навчання останнього.

Ретельно дослідивши матеріали даної справи, та з врахуванням того, що мати також повинна утримувати повнолітнього сина, колегія суддів вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини, взявши частково до уваги доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги стосовно перебування сина за кордоном з 2022 року колегія суддів не приймає, оскільки ця обставина не спростовує того факту, що син сторін у справі навчається на денній формі навчання, хоч і в дистанційному форматі, та потребує фінансової допомоги. Крім того, колегія суддів зазначає, що виплати, які людина отримує в статусі біженця чи ВПО не передбачають збагачення, а виплачуються в розмірі достатньому для забезпечення мінімальних прожиткових потреб такої людини.

За встановлених фактичних обставин у даній справі, підстав для відмови у стягненні аліментів немає.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених колегією суддів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги доводи, приведені в апеляційній скарзі в частині неналежного повідомлення, суд приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Неміріча Ігора Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи стягнення з 24 листопада 2023 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: