РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Ігнатенко Г.Ю., представника позивача - адвоката Железняка В.К., представника відповідача - Вінецької Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання наймачем квартири та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Железняка В.К., звернулась до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання наймачем квартири та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначивши про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є власністю територіальної громади м.Запоріжжя та не приватизована. Первісно квартира була виділена для проживання діду позивача ОСОБА_2 з яким було укладено договір найму жилого приміщення та на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер та після його смерті було змінено Договір в частині наймача квартири та наймачем визначена ОСОБА_3 - дружина ОСОБА_2 . Також до особового рахунку № НОМЕР_2 внесено зміни і наймачем квартири зазначена ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 також померла. Договір найму після її смерті не змінювався і померла ОСОБА_3 значиться наймачем квартири в особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Наразі в квартирі зареєстровані та мешкають позивач, яка є онукою ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 , правнук наймача ОСОБА_3 .

18.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району з заявою змінити Договір в частині наймача квартири та визнати її, ОСОБА_1 , наймачем квартири. Проте, листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 28.03.2024 р. № Д-0328 ОСОБА_1 було відмовлено у зміні Договору, оскільки вона є онукою наймача квартири та у розумінні положення ст. 64 ЖК України не відноситься до членів сім`ї наймача квартири.

Позивач вважає вказану відмову незаконною та з урахуванням положення ст.ст. 61, 64, 65, 106 ЖК України просить визнати її наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за договором найму жилого приміщення, укладеним з ОСОБА_3 на вказану квартиру та зобов`язати відповідача змінтити договір найму жилого приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в частині наймача квартири.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи.

31 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено про те, що позивачем не надано жодних документів на підтвердження того, що вона є членом сім`ї померлого наймача ОСОБА_3 . Відтак позивачем не доведено факт родинних відносин з попереднім наймачем квартири, у зв`язку із чим вимоги щодо зміни договору найму у зв`язку із смертю наймача ОСОБА_3 є необґрунтованими та незаконними.

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, разом з тим у судове засідання з`явився її представник - адвокат Железняк В.К., який підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві додатково зазначив про те, що у сторони позивача відсутні докази на підтвердження того, що позивач є онукою квартиронаймача, проте позивач на законних підставах вселилась до спірної квартири, а тому є усі підстави для задоволення позову.

Представник відповідача районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району - Вінецька Н.І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву враховуючи те, що позивачем не було надано доказів того, що вона є онукою квартиронаймача, постійно проживала з квартиронаймачем та була пов`язана з нею спільним побутом.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.06.1965 Житлово-комунальною конторою треста «Запоріжстрой» видано ОСОБА_2 ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_2 , жилою площею 40,81кв.м., яке складається з 3 кімнат 1 кухні. Відповідно до вказаного в ордері, проживає 4 особи.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 23.01.1983 Шевченківським відділом РАЦС у м.Запоріжжі, актовий запис № 479.

Згідно копії особового рахунку № НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 наймача вказаної квартири було змінено на його дружину ОСОБА_3 . Вказані обставини також не заперечуються представником відповідача.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підверджуєься копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 20.01.2016 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/001603316 від 15.02.2024 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 15.09.1986 року.

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради щодо зміни договору найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 28.03.2024 №Д-0328 позивачу було відмовлено у визнанні наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивачем не підтверджено того, що вона є членом сім`ї померлого наймача у розумінні ст.64 Житлового кодексу України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК України Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 106 ЖК України Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено у судовому порядку.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 629/1233/18 від 11.03.2020.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Згідно ст. 3 СК України - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В порядку ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, у суду не виникає жодного сумніву про те, що позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте суду не було надано жодних доказів того, що позивач дійсно проживала за цією адресою.

Разом з цим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження родинного зв`язку з померлим наймачем квартири ОСОБА_3 ..

Також, позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження постійного спільного проживання у спірній квартирі разом з її наймачем однією сім`єю, ведення спільного господарства, зокрема клопотання про допит свідків стороною позивача в ході судового розгляду не заявлено заявлено.

Беручи до уваги вище вказане, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів родинних відносин позивача з наймачем квартири ОСОБА_3 , а також доказів на підтвердження вселення позивача в установленому законом порядку до спірної квартири, спільного постійного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства з наймачем ОСОБА_3 , зважаючи на заперечення наймодавця, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору стягненню з відповідача не підлягають та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання наймачем квартири та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 08.01.2025 року.

Повне судове рішення складено 14.01.2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району (, юридична адреса: м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.5).

Суддя: А.Б.Алєксєєнко