Провадження № 2-о/638/87/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2025 Дзержинський районний суд м. Харкова в складi:

головуючого судді Штих Т. В.,

за участю секретаря Василенко А. А.,

розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ізюмська районна рада Харківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту належності документу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою в якій просила встановити факт, належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого Фондом комунального майна і приватизації Ізюмської районної ради народних депутатів 08 серпня 1996 року, згідно розпорядження від 08 серпня 1996 року № 28.

В обгрунтування заяви позивачка вказує, що їй на па підставі свідоцтва про право власності на житло на праві спільної сумісної власності належить квартира яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . При видачі свідоцтва про право власності на житло прізвище позивача було записано « ОСОБА_5 ». Вказане у свідоцтві про право власності прізвище не збігається з записом прізвища в паспорті, в якому прізвище записано « ОСОБА_6 ». При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію права власності на вказану вище квартиру, в проведені реєстраційних дій було відмовлено, оскільки подані документи та вже вже раніше зареєстроване право власності містить розбіжності в особистих даних заявників.

Заявниця та заінтересовані особи в судове засідання не з`явились надіслали заяви про розгляд справи без їх участі та проти задоволення заяви не заперечували.

Представник заінтересованої особи Ізюмської районної ради Харківської області в суд не з`явився, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справичи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що в свідоцтві про право власності на житло від 08 серпня 1996 року, видане згідно з розпорядженням від 08 серпня 1996 року № 28 квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7 та членам її родини на праві спільної сумісної вартості.

В паспорті громадянина України серія НОМЕР_1 , який належить заявнику прізвище записано « ОСОБА_6 ». Також таке ж написання міститься в картці фізичної особи - платника податків № НОМЕР_2 , яке також належить заявнику.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, що зазначені в документі - не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що встановлення факту належності зазначеного в заяві правовстановлюючого документу заявника має юридичне значення, оскільки від даного факту залежить оформлення особистих, майнових прав.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за можливе встановити факт, належності правовстановлюючого документа заявнику.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 81, 89, 200, 247, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Вимоги заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ізюмська районна рада Харківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту належності документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , МК НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого Фондом комунального майна і приватизації Ізюмської районної ради народних депутатів 08 серпня 1996 року, згідно розпорядження від 08 серпня 1996 року № 28.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. В. Штих