Справа № 158/117/24
Номер провадження 2-з/570/5/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Гнатущенко Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання Іллюк С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ківерцівської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вказана справа.

09.01.2025 року до суду від представника позивача адвоката Меніка В.В. надійшла заява про забезпечення позову у справі, в якій він просить суд заборонити приватному нотаріусу Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Чумак Тетяні Володимирівні (адреса нотаріальної контори: 33023, м. Рівне, вул. Грушевського, 41) вчиняти будь-які дії у спадковій справі за №99/02-14 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; забезпечити позов шляхом заборони Міністерству оборони України вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 (мешканці АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги чи будь-яких інших грошових виплат у зв`язку загибеллю ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу с. Тернові Поди Миколаївської області.

В обгрунтування заяви вказує наступне.

Предметом позову у даній справі є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та покійного ОСОБА_3 .

Від встановлення вказаного факту залежить виникнення особистих та майнових прав позивачки ОСОБА_1 , зокрема права на успадкування транспортних засобів: марки DELTA 50QT 2008 року випуску та марки SHINERAY XY150-17, 2020 року випуску, а також право отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибелю (смертю) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби як особі, яка була членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Щодо вимог, пов`язаних із транспортними засобами марок DELTA 50QT 2008 року випуску та марки SHINERAY XY150-17, 2020 року випуску, які входять до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , існує очевидна загроза відчуження цих об`єктів, що показує необхідність забезпечення позову в цій частині.

Відповідач може одноосібно успадкувати вказані транспортні засоби та позивач має підстави побоюватись, що відповідач ОСОБА_2 може розпорядитися спадковим майном та відчужити його на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Підтвердженням того, що вказані транспортні засоби належали ОСОБА_3 та право власності було зареєстроване за ним, є лист Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області від 14.11.2023 року за №31/3/107аз-5436-08-2023.

Позивач ОСОБА_1 звернулась із відповідною заявою в нотаріальну контору щодо прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 .

Однак, коли позивач виявила бажання оформити свої права на спадкове майно, то в нотаріальній конторі їй пояснили, що вона не зможе оформити свої спадкові права, оскільки, нею не було надано документів, які б у свою чергу підтверджували її родинну лінію із спадкодавцем ОСОБА_3 та було рекомендовано звернутись до суду для встановлення відповідного факту (копія повідомлення нотаріуса №90/02-14 від 22.11.2023).

Що стосується виплати одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця, ОСОБА_3 , зазначено наступне.

У даний час особою, яка отримує одноразову грошову допомогу, визначену ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є мати загиблого ОСОБА_3 , відповідач у справі, ОСОБА_2 , якій достеменно було відомо про наявність дружини у її сина, ОСОБА_3 , при поданні нею заяви про виплату одноразової грошової допомоги.

Позивач ОСОБА_1 , а також її представник адвокат Менік В.В. неодноразово звертались до Міністерства оборони України, а також до органів ТЦК та СП з проханням зупинити проведення нарахувань та виплат матері загиблого ОСОБА_3 - відповідачу ОСОБА_2 .

У своїх зверненнях позивач зазначала, що існують обставини, які можуть ускладнювати правомірність таких нарахувань, однак усі її прохання були відхилені.

Водночас у відповіді Міністерства оборони України від 27.03.2024 року за №220/13/ВихЗВГ/2710 зазначено, що рішення суду, яке б зобов`язувало Міністерство оборони України призупиняти виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 не надходило.

Вказані звернення позивача, а також листи, що були надіслані Міністерству оборони України та органам ТЦК та СП, що додаються до цієї заяви, є підтвердженням спроб позивача вирішити питання шляхом звернень до відповідних органів.

У випадку прийняття рішення про задоволення позовних вимог та з метою уникнення неправомірного одноосібного отримання відповідачем ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги від держави у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , є необхідність зупинити відповідні виплати до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

У разі невжиття заходів забезпечення позову, захист майнових прав позивача ОСОБА_1 ускладняється та фактично буде породжено новий спір між сторонами, а можливо будуть і складнощі в стягненні відповідних коштів з відповідача ОСОБА_2 , яка з огляду на свій вік не спроможна буде повернути отримані кошти.

П.2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року N2168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний І правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно п.3,4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону № 3515-1Х від 09.12.2023, у разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Тому, позивач та її представник вважають, що у даному випадку є всі підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України до вирішення спору в судовому порядку вчиняти дії щодо нарахування та виплат ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку загибеллю її сина ОСОБА_3 .

З метою захисту прав та інтересів позивачки, уникнення будь-яких дій з боку відповідача ОСОБА_2 , спрямованих на одноосібне отримання одноразової грошової допомоги, позивач та її представник враховують, що обраний вид забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без виклику сторін згідно ч.1 ст.153 ЦПК України.

13.01.2025 року до суду надійшло заперечення на клопотання (заяву) від представника відповідача адвоката Курило Р.М., в якому він просить суд відмовити у вжитті заходів забезпечення позову, оскільки ОСОБА_2 вже отримала свідоцтво про право на спадщину на все майно після смерті її сина ОСОБА_3 , а також отримує допомогу від держави у зв`язку з загибеллю останнього у розмірі 1/2 частки від передбаченої законом суми. В даному випадку ОСОБА_1 на вказану суму претендувати не зможе, оскільки саме на момент смерті ОСОБА_3 закон не містив положень щодо виплати вказаної суми іншим особам.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, з урахуванням поданих заперечень, а також враховуючи характер позовних вимог, з якими позивач звернулася до суду, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Як вбачається із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час артилерійського обстрілу поблизу с.Тернові Поди Миколаївської області.

Відповідач ОСОБА_2 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_3 , відповідно є спадкоємцем майна останнього, а відтак і особою, яка має право на спащину після смерті сина. А також ОСОБА_2 має усі законні підстави для отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ від 28 лютого 2022 року N2168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Вказане підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 №01/2442 від 22.04.2024 року.

Відповідно до ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

На даний час позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом для встановлення рішенням суду вищевказаного факту.

Позивач ОСОБА_1 , а також її представник адвокат Менік В.В. неодноразово звертались до Міністерства оборони України, а також до органів ТЦК та СП з проханням зупинити проведення нарахувань та виплат матері загиблого ОСОБА_3 - відповідачу ОСОБА_2 .

У своїх зверненнях позивач зазначала, що існують обставини, які можуть ускладнювати правомірність таких нарахувань, однак усі її прохання були відхилені.

Водночас у відповіді Міністерства оборони України від 27.03.2024 року за №220/13/ВихЗВГ/2710 зазначено, що рішення суду, яке б зобов`язувало Міністерство оборони України призупиняти виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 не надходило.

Що стосується права позивача ОСОБА_1 на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулась із відповідною заявою в нотаріальну контору.

Однак листом приватного нотаріуса Чумак Т.В. №90/02-14 від 22.11.2023 року, ОСОБА_1 повідомлено, що вона не відноситься до кола спадкоємців, передбачених ст.1261-1265 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи заперечення адвоката Курило Р.М., відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті сина ОСОБА_3 отримала, що підтверджується долученою копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2024 року. Крім того відповідачу ОСОБА_2 призначена одноразова грошова допомога в розмірі 1/2 частини в сумі 7500000 грн. як матері загиблого військовослужбовця.

Однак вирішуючи питання про забезпечення позову суд не досліджує наявність чи відсутність іншого майна, належного спадкодавцеві на праві власності та на яке за законом спадкоємці матимуть право.

Крім того з урахуванням наведених обставин вбачається, що вжиття заходів забезпечення позову не порушуватиме права відповідача ОСОБА_2 на отримання спадщини після смерті сина та отримання одноразової грошової допомоги, оскільки як зазначає представник останньої, вона вже вказані права реалізувала.

Оцінюючи обґрунтованость доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням розумності його вимог щодо забезпечення позову, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку про задоволення заяви про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії: 1) заборонити приватному нотаріусу Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Чумак Тетяні Володимирівні (адреса нотаріальної контори: 33023, м. Рівне, вул. Грушевського, 41) вчиняти будь-які дії у спадковій справі за №99/02-14 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) заборони Міністерству оборони України вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 (мешканці АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги чи будь-яких інших грошових виплат у зв`язку загибеллю ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу с. Тернові Поди Миколаївської області.

Згідно з ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд дослідив, що обов`язкові умови, передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, відсутні.

Судом встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову, про які у своїй заяві просить представник позивача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Керуючись ст.ст.149,150,153,258,259,260,261,352,353,354,355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача адвоката Меніка В.В. про забезпечення позову - задоволити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Чумак Тетяні Володимирівні (адреса нотаріальної контори: 33023, м. Рівне, вул. Грушевського, 41) вчиняти будь-які дії у спадковій справі за №99/02-14 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 (мешканці АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги чи будь-яких інших грошових виплат у зв`язку загибеллю ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу с. Тернові Поди Миколаївської області.

Копію ухвали надіслати для відома сторонам і учасникам справи.

Копію ухвали надіслати для виконання приватному нотаріусу Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Чумак Тетяні Володимирівні (м.Рівне, вул. Грушевського, 41) та Міністерству оборони України (03168, м.Київ-168, Повітрофлотський проспект, 6).

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Роз`яснити сторонам положення частин 7-10 ст.158 ЦПК України, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Гнатущенко Ю.В.