Провадження № 22-ц/812/152/25 Суддя першої інстанції Рак Л.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 січня 2025 року м. Миколаїв Справа № 483/1188/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворська Ж.М.,

при секретарі судового засідання Колосовій О.М.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Рак Л.М., в залі судового засідання в м. Очаків, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла адвокат Громенко К.Л., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позов обґрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2007 року по 25 жовтня 2022 року.

Сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

На теперішній час ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти бюджетної форми першої курсу денної форми підготовки СВО «Бакалавр» факультету агротехнологій Миколаївського національного аграрного університету, IV рівня акредитації, закінчує навчання у червні 2028 року, проживає з нею.

Дитина продовжує навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та перебуває на повному утриманні матері, а відповідач після досягнення сином повноліття ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на час навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 16 вересня 2024 року, щомісячно у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-х річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1 211 грн 20 копійок судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, що ставить позивачку в тяжке матеріальне становище та відсутність можливості належним чином забезпечувати свої потреби, а тому враховуючи те, що батьки зобов`язані забезпечити своїм дітям виховання та навчання, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вона довела належними та допустимими доказами наявність у неї права на стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання з відповідача в обсязі заявлених вимог, а останній свого обов`язку доказування не виконав та не надав до суду доказів, які б спростували твердження позивачки.

Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів, визначивши його у твердій грошовій сумі 5 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не отримував належним чином судову повістку, так як знаходиться в зоні бойових дій. Суд не врахував дані обставини, не здійснив повторне повідомлення про розгляд справи, а відразу на першому засіданні виніс рішення.

Зазначені обставини позбавили можливості відповідача надати відповідні докази на підтвердження того, що він знаходиться в законному шлюбі з іншою особою та у цьому шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; на його утриманні знаходиться малолітній син дружини від першого шлюбу, на користь якого аліменти не сплачуються: дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і отримує кошти у розмірі 800 грн, інших доходів немає; його сім`я проживає у батьків дружини, які є похилого віку та потребують матеріальної допомоги по сплаті комунальних послуг та лікування.

Від ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла її представниця адвокат Громенко К.Л., надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначала, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, винесеним із дотриманням норм процесуального та матеріального права, з повним дослідженням всіх обставин справи, на підставі доказів, що були надані сторонами. Висновки суду в повній мірі відповідають обставинам справи, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлені належним чином. 13 січня 2025 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, ОСОБА_2 про причини своєї неявки суду не повідомила. За таких обставин відповідно до приписів частини 2 статті 372 ЦПК України суд розглянув справу без участі учасників справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 надав письмові докази: копію посвідчення учасника бойових дій від 04 березня 2015 року серія НОМЕР_1 ; копію довідки військової частини НОМЕР_2 від 05 серпня 2024 року № 2496/1/228 про проходження служби відповідачем; копію свідоцтва про шлюб від 25 травня 2023 року серія НОМЕР_3 ; копію свідоцтва про народження дитини від 22 травня 2023 року серія НОМЕР_4 ; копію свідоцтва про народження дитини дружини відповідача від 17 серпня 2016 року серія НОМЕР_5 ; копію довідки Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3» від 13 листопада 2024 року № 88 про перебування дружини відповідача у відпустці по догляду за дитиною; копію витягу з реєстру територіальної громади від 29 листопада 2023 року № 2023/009782784 про реєстрацію місця проживання дружини відповідача; аналогічні копії витягів від 29 листопада 2023 року № 2023/009783104, від 11 листопада 2024 року № 2024/013627635 про реєстрацію місця проживання дітей, зазначивши при цьому, що такі докази він не мав змоги надати до суду першої інстанції, так як пізно дізнався про розгляд справи, оскільки знаходився в зоні бойових дій.

Колегія суддів з огляду на викладені в скарзі обставини не надання долучених до скарги письмових доказів та, враховуючи те, що справа була розглянута без участі відповідача, ухвалила визнати ненадання до суду першої інстанції зазначених письмових доказів поважними та з метою повного та всебічного дослідження обставин справи долучити такі докази до матеріалів справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином від шлюбу сторін, здобуває вищу освіту на бюджетній формі навчання на першому курсі денної форми підготовки СВО «Бакалавр» факультету агротехнологій Миколаївського національного аграрного університету, IV рівня акредитації, закінчує навчання у червні 2028 року. Проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , не працює.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 вересня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 25 жовтня 2022 року.

ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення виданого 04 березня 2015 року серія НОМЕР_1 , є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 05 серпня 2024 року № 2496/1/228, штаб-сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 з 05 квітня 2024 року.

25 травня 2023 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 25 травня 2023 року серія НОМЕР_3 виданого Новоодеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження від 22 травня 2023 року серія НОМЕР_4 видане Новоодеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)).

ОСОБА_5 має дитину від попереднього шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження від 17 серпня 2016 року серія НОМЕР_5 видане Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області).

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3» від 13 листопада 2024 року № 88, ОСОБА_3 дійсно працює в КНП ММР «Міська лікарня № 3» на посаді сестри медичної відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 01 липня 2008 року (Наказ від 01 липня 2008 року № 206) по теперішній час. З 14 жовтня 2022 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років до 14 серпня 2025 року (Наказ від 12 жовтня 2022 року № 381).

Згідно витягів з реєстру територіальної громади від 29 листопада 2023 року та від 11 листопада 2024 року ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

За приписами частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦГІК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених жених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів апеляційного суду оскаржуване рішення не повною мірою відповідає зазначеним вимогам.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, у шлюбі не перебуває, проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Суд першої інстанції, установивши, що син відповідача ОСОБА_3 продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який має достатній дохід, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до досягнення ним 23-річного віку.

Між тим при обрахуванні розміру аліментів суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а відтак не врахував, що відповідач 25 травня 2023 року створив нову сім`ю з ОСОБА_5 , де народилася дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За такого при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції повинен був врахувати, що на утриманні відповідача перебувають малолітня дитина та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Ці обставини не були з`ясовані судом першої інстанції та безпідставно не були взяті до уваги при ухваленні оскаржуваного рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд першої інстанції помилково не врахував зазначені обставини та з огляду на обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, апеляційний суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача. Визначений розмір аліментів відповідає потребам повнолітнього ОСОБА_3 у допомозі батька та можливостям останнього, надавати таку допомогу.

Доводи апеляційної скарги про необхідність врахування судом тих обставин, що на утриманні відповідача знаходиться малолітній син дружини від першого шлюбу, на користь якого аліменти не сплачуються та батьки дружини, які є особами похилого віку та потребують матеріальної допомоги по сплаті комунальних послуг та лікуванню не заслуговують на увагу, оскільки у правовому розумінні у відповідача відсутній обов`язок утримувати зазначених осіб.

Також не підлягають задоволенню аргументи апеляційної скарги про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн з огляду на те, що відповідно до приписів статті 191 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів саме за позовом особи, яка звернулася до суду про стягнення аліментів та саме стягувачу аліментів належить право визначати спосіб стягнення аліментів. У справі, що переглядається з позовом про стягнення аліментів звернулася матір дитини, яка продовжує навчання, та просила стягнути аліменти саме у частці від заробітку платника аліментів, а тому у цій справі саме позивачці належить право зміни способу стягнення аліментів, у відповідача таке право відсутнє.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки суд першої інстанції відповідно до приписів частини 6 статті 128 ЦПК України через засоби поштового зв`язку повідомляв відповідача про час, дату і місце розгляду справи за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Між тим конверт повернувся з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням сторони (частина 1 статті 131 ЦПК України). Проте, що відповідач знаходився в зоні бойових дій суд був необізнаний.

Отже, ураховуючи те, що в частині визначення судом першої інстанції розміру аліментів фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та норма матеріального права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, судом першої інстанції враховані не належним чином, не досліджено в повній мірі доводів відповідача, якими він обґрунтовував свої заперечення, оскаржуване судове рішення в цій частині не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржене рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 вересня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23 років.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до приписів Закону «Про судовий збір», то відповідачу слід компенсувати за рахунок держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 815 грн 80 коп.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2024 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 вересня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23 років.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави 1 815 грн 80 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 14 січня 2025 року.