Справа № 147/1266/24
Провадження № 2-др/147/1/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
15 січня 2025 року с-ще Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Борейко О. Г. ,
із секретарем Редіною А. О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача - адвоката Дудіна Л. В.,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Конякіна Михайла Сергійовича про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих кримінальним правопорушенням, -
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 січня 2025 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих кримінальним правопорушенням. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням; в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Конякін М. С. подав до суду заяву, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Конякін М. С. в судове засідання не прибули, однак від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення без участі заявника та її представника (вх. ЕП-62/25 від 15.01.2025).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Дудін Л. В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви позивача. Зазначивши про те, що позов задоволено частково, тому вимога позивача мала б бути пропорційною задоволеним позовним вимогам, а саме 11,4%. Окрім того зазначають про те, що квитанція підписана адвокатом не є розрахунковим документом, і не може бути належним доказом на підтвердження розрахунку за надану правничу допомогу. На думку сторони відповідача, адвокат не може сам виписувати квитанцію чи касовий ордер про отримання коштів, а має бути фіскальний чек, або ж виписка з банку. Більше того, у договорі укладеному між клієнтом ОСОБА_2 та адвокатом Конякіним М. С. зазначено про те, що розрахунок здійснюється у день його укладення, в той час, як квитанція датована 02.01.2025. Також зазначили про ряд описок у договорі та інших документах наданих стороною позивача.

Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Суд, вивчивши матеріали заяви та матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що представництво інтересів позивача ОСОБА_2 здійснював адвокат Конякін М. С.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 2, 3 ст.270 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно із ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У своїй заяві представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.137 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Разом із тим, відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановляється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області було ухвалено 02.01.2025, повний текст складено 03.01.2025.

До закінчення судових дебатів представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Конякін М. С. заявив, що протягом п`яти днів будуть надані докази про розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

07.01.2025 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Конякіна М. С., тобто у встановлений п`ятиденний строк, про ухвалення додаткового рішення, до якої долучив копію договору про надання правничої допомоги б/н від 11.09.2023, детальний розрахунок робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги відповідно до договору б/н від 11.09.2023; квитанцію про оплату правової допомоги від 02.01.2025 на суму 5000 грн; акт прийому-передачі від 02.01.2025 (а.с. 4-9).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Водночас, з урахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково, судові витрати на професійну правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стосовно доводів сторони відповідача про те, що квитанція не є розрахунковим документом та не може вважатися належним доказом витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивачем до суду подано заяву про відшкодування судових витрат до судових дебатів, надано Договір про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт, в якому детально описано всі наданні послуги. Також позивачем подано квитанцію на суму 5000,00 грн відповідно до якої адвокатом одержано 5000,00 грн за надання правничої допомоги. Вказана квитанція підписана адвокатом та на ній проставлено печатку адвоката.

Відповідно до положень ст. 14 Податкового кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правніння НБУ №148 від 29.12.2017 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Також варто звернути увагу на те, що ст. 137 ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

Подібні висновки міститься у постанові КАС ВС від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Конякіна Михайла Сергійовича про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих кримінальним правопорушенням, - задовольнити.

Ухвалити у цивільній справі № 147/1266/24 додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5750,00 гривень (сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

У іншій частині вимоги про стягнення правничої допомоги відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст додаткового рішення складено 16 січня 2025 року.

Суддя О. Г. Борейко