У Х В А Л А

10 січня 2025 року

м. Київ

справа № 371/741/22

провадження № 61-17007ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Швачки Вікторії Юріївни на постанову Київського апеляційного суду

від 21 жовтня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, Селянського (фермерського) господарства «Панчук» про витребування земельної ділянки, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила витребувати у Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, яка є правонаступником Потіцької сільської ради, земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0246 загальною площею 4,2701 га, розташовану на території Потіцької сільської ради; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 03 жовтня 2017 року, укладений між Потіцькою сільською радою та Селянським (фермерським) господарством «Панчук» (далі - СФГ «Панчук»).

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який мав право на отримання у власність земельної ділянки як власник земельної частки (паю) розміром 4,41 га на території Потіцької сільської ради.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня

2010 року в справі № 2о-36/2010 спадщину у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,41 га, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , визнано відумерлою.

Відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області

від 11 січня 2017 року в справі № 371/1497/16 їй продовжено строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

14 лютого 2017 року вона звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

11 квітня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за Потіцькою сільською радою зареєстроване право комунальної власності на земельну ділянку площею 4,2701 га з кадастровим номером :02:001:0246. Зазначена земельна ділянка була сформована шляхом виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), що належала

ОСОБА_2 та була визнана відумерлою спадщиною. Однією з підстав для реєстрації права власності на земельну ділянку стало рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року в справі

№ 2о-36/2010.

03 жовтня 2017 року зазначену земельну ділянку Потіцька сільська рада передала в оренду СФГ «Панчук» терміном на 15 років на підставі договору оренди.

Вказувала, що Потіцька сільська рада була обізнана про те, що їй надано додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, проте вчинила дії щодо виділення земельної частки в натурі (на місцевості) та передачі сформованої земельної ділянки в оренду. Внаслідок цих дій право власності на земельну частку (пай), яке належало спадкоємцю, трансформувалося в об?єкт цивільних прав - земельну ділянку.

У зв?язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину через відсутність у неї документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, вона звернулася до Миронівського районного суду Київської області з позовом про визнання у порядку спадкування права на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року в справі

№ 371/1416/19 визнано її право на земельну частку (пай) середнім розміром

4,41 га в умовних кадастрових гектарах під час розпаювання сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно з Державним актом на право колективної власності на землю КВ, виданим Потіцькою сільською радою 27 квітня 1995 року КСП ім. Карла Маркса, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Відтак, вважала, що цим рішенням її визнано спадкоємцем ОСОБА_2 .

Земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0246, яка є комунальною власністю, передано в оренду без проведення земельних торгів з продажу права оренди цієї земельної ділянки, що є порушенням земельного законодавства, зокрема вимог частин першої та другої статті 124 Земельного кодексу України і підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

13 лютого 2024 року рішенням Миронівського районного суду Київської області позов задоволено.

Витребувано у Миронівської міської ради Обухівського району Київської області на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0246 загальною площею 4,2701 га.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 03 жовтня

2017 року між Потіцькою сільською радою та СФГ «Панчук» щодо земельної ділянки загальною площею 4,2701 га з кадастровим номером :02:001:0246.

09 квітня 2024 року додатковим рішенням Миронівського районного суду Київської області стягнуто з Миронівської міської ради Обухівського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 750,00 грн.

Стягнуто з СФГ «Панчук» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 750,00 грн.

21 жовтня 2024 року постановою Київського апеляційного суду апеляційні скарги Миронівської міської ради Обухівського району Київської області та

СФГ «Панчук» задоволено частково.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 лютого

2024 року та додаткове рішення Миронівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року скасовано.

Ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

20 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Швачка В. Ю. через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року, яку просить скасувати, рішення Миронівського районного суду Київської області

від 13 лютого 2024 року та додаткове рішення Миронівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року залишити в силі.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі

№ 922/4519/14, в постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі

№ 320/4938/15-ц, від 21 вересня 2020 року в справі № 550/1128/18, від 14 грудня 2022 року в справі № 371/1416/19, від 27 листопада 2024 року в справі

№ 367/3583/17, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Швачки Вікторії Юріївни на постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року.

Витребувати з Миронівського районного суду Київської області цивільну справу

№ 371/741/22 за позовом ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, Селянського (фермерського) господарства «Панчук» про витребування земельної ділянки, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська