Справа № 373/1592/24
Номер провадження 2/373/65/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне рішення)

10 січня 2025 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді Залеської А.О.

за участю секретаря судових засідань Руденко О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (борговою розпискою),

установив:

Представниця позивача адвокат Орловська В.А. звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики згідно розписки від 24.05.2023 в загальному розмірі 30000,00 грн, з яких: 15000,00 грн сума позики; 15000,00 грн штраф. Також просить стягнути понесені позивачем судові витрати, з яких: 3000,00 грн витрати на правову допомогу; 1211,00 грн судовий збір.

Ухвалою суду від 28.10.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, в заяві представник просила розгляд справи провести без її участі та без участі позивача за наявними у справі матеріалами, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 28.11.2024 та 10.01.2025 не з`явився. Відзив на позов не надав, заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. Про суть справи, місце та час судового розгляду повідомлений шляхом: направлення поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, розміщенням оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України та внесенням даної справи до списку справ, призначених до розгляду.

За таких обставин, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України в письмовому провадженні (на підставі поданих документів), що передбачено ч.2 ст. 191 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини.

24.05.2023 відповідач ОСОБА_2 надав позивачу ОСОБА_1 боргову розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів (позику) в розмірі 15000,00 грн на власні потреби, які зобов`язався повернути до 27 травня 2023 року.

Розписка написана позичальником шляхом заповнення рукописним текстом на друкованому бланку вільних граф про анкетні дані ОСОБА_2 , дати отримання позики, її сума та дата повернення. Розписка підписана позичальником. У друкованому тексті цієї боргової розписки, серед іншого передбачено штраф в десятикратному розмірі від суми боргу у випадку прострочення повернення коштів більше як на 30 календарних днів.

Оригінал цієї розписки до дня звернення з позовом до суду зберігався у позивача та наданий суду на підтвердження не виконаного грошового зобов`язанням (а.с.39).

Отже, між сторонами склалися договірні відносини, що мають ознаки договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України в частині позики (§1.Позика Глави 71), а також загальними положеннями про договір та зобов`язання.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилами ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно абз.1 ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.ч.1-3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

За правилом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За своєю суттю розписка про отримання від особи грошових коштів під зобов`язання повернути їх у визначений строк чи на першу вимогу позикодавця є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, чим підтверджуються договірні відносини сторін та засвідчується наявність грошового зобов`язання у боржника.

Викладені в позовній заяві обставини ґрунтуються на доказах, а тому у суду є підстави вважати, що між сторонами склались договірні відносини позики, які оформлені борговою розпискою. При цьому відповідач (позичальник), отримавши від позивача (позикодавця) позику в розмірі 150000 грн не виконав своє грошове зобов`язання та у погоджений сторонами строк - 27.05.2023 не повернув кошти позивачу.

Оскільки відповідач є боржником у грошовому зобов`язанні, строк якого настав, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 15000,00 грн неповернутої позики.

У той же час, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 15000,00 грн за прострочення повернення позичених коштів більше як на 30 календарних днів не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.18 «Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму неповернутої позики - 15000,00 грн.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи, є законним та справедливим по відношенню до обох сторін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

За правилами ч.1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу.

За правилами ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до завершення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів (тобто, до закінчення розгляду справи по суті) сторона зробила про це відповідну заяву (абз. 2 ч.8 ст. 141 ЦПК).

Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 30000,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у мінімальному розмірі 1211,00 грн, як передбачено ст. 4 Закону «Про судовий збір». А тому, задовольняючи позовні вимоги частково у даній малозначній справі, суд не застосовує принцип пропорційності розподілу судового збору та стягує його з відповідача повністю.

Водночас, суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн, про що зазначено у прохальній частині позову, з тих підстав, що суду не надано жодного доказу понесення позивачем відповідних витрат, зокрема не надано: договору про надання правничої допомоги; розрахунку вартості правничих послуг; опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; розрахунковий документ позивача з адвокатом тощо.

Також до закінчення розгляду справи позивачем не подано клопотання (заяву) про розгляд питання судових витрат та подання відповідних доказів після ухвалення рішення в справі, як передбачено в абз. 2 ч.8 ст. 141 та ст. 246 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (борговою розпискою) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики згідно боргової розписки від 24.05.2023 в розмірі 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду, а відповідачем з дати постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.О. Залеська