Провадження № 4-с/461/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Старовецька С.І.

за участю: представника скаржника Григоровича Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові, -

в с т а н о в и в :

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось в суд зі скаргою на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові.

В обгрунтування поданої скарги покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова №461/847/24 від 17.09.2024р, позовні вимоги Управління комунальної власності ДЕР ЛМР до ОСОБА_1 задоволено повністю, вирішено зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення та заборонити користуватися даним приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_1 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 3028 грн. витрат на оплату судового збору.

Рішення суду набрало законної сили 17.10.2024р.

З метою виконання вищевказаного рішення суду, Управління комунальної власності ДЕР ЛMP листом №2302-вих-175506 від 06.12.2024, надіслало на адресу Галицького відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчий лист Галицького районного суду м. Львова №461/847/24 від 20.11.2024р. про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення та заборонити користуватися даним приміщенням.

18.12.2024 року Галицьким ВДВС у м. Львові винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. У даному повідомлені державним виконавцем зазначено, що згідно п.3, 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначається, зокрема дата народження боржника - фізичної особи. Пред`явлений до Галицького ВДВС у місті Львові ЗМУМЮ виконавчий документ вимогам вказаної статті - не відповідає, у зв`язку із чим повертається без прийняття до виконання.

Такі дії і рішення державного виконавця про повернення виконавчого листа Управління комунальної власності вважає незаконними і такими, що порушують право на виконання судового рішення, а тому просить суд скаргу задоволити:

визнати протиправними дії державного виконавця Галицького відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Зінчука Любомира Ігоровича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та скасувати повідомлення;

зобов`язати Галицький відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Львів) прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом виданим Галицьким районним судом у справі №461/847/24 від 20.11.2024р про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м2, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Каменярів, 3, шляхом виселення та заборонити користуватися даним приміщенням.

У судовому засіданні представник Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Григорович Р.Р. вимоги скарги підтримав з підстав, викладених у ній.

Представник Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги та за печення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова №461/847/24 від 17.09.2024р, позовні вимоги Управління комунальної власності ДЕР ЛМР до ОСОБА_1 задоволено повністю, вирішено зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення та заборонити користуватися даним приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_1 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 3028 грн. витрат на оплату судового збору.

Рішення суду набрало законної сили 17.10.2024р.

З метою виконання вищевказаного рішення суду, Управління комунальної власності ДЕР ЛMP листом №2302-вих-175506 від 06.12.2024, надіслало на адресу Галицького відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчий лист Галицького районного суду м. Львова №461/847/24 від 20.11.2024р. про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м2, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Каменярів, 3, шляхом виселення та заборонити користуватися даним приміщенням.

18.12.2024 року Галицьким ВДВС у м. Львові винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Вказане повідомлення головним державним виконавцем мотивоване тим, що згідно п.3, 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначається, зокрема дата народження боржника - фізичної особи; пред`явлений до Галицького ВДВС у місті Львові ЗМУМЮ виконавчий документ вимогам вказаної статті - не відповідає, у зв`язку із чим повертається без прийняття до виконання.

Так, відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження», що був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"(стаття 5 Закону).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті З цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

У вищезазначених виконавчих провадженнях Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради виступає стягувачем.

Однією із гарантій дотримання та забезпечення прав та свобод сторін виконавчого провадження насамперед є право на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного (приватного) виконавця у межах виконавчого провадження.

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 749/1181/16-ц висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність у виконавчому листі певннх даних про особу боржника за наявності можливості у державного виконавця його ідентифікувати, не може вважатися підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Пунктами 3, 4 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачені такі вимоги до виконавчого документа, зокрема, у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема, місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Верховннм судом зазначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію в тому числі конфіденційну (пункт З частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У зв`язку з цим, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника за наявності можливості у державного виконавця його ідентифікувати, не може вважатися підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 грудня 2020 року у справі №639/2561/18 у винесеній постанові зазначив, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-33 Ісв 18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статгі 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту З частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Враховуючи наведене Верховний суд від 25 грудня 2020 року у справі №639/2561/18, у винесеній постанові вказав, що «аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у справі № 469/1357/16-ц від 19 вересня 2019, у справі № 219/7439/14-ц від 16 жовтня 2019 року, у справі № 813/2125/16 від 08 травня 2019 року, у справі № 6-62цс14 від 25 червня 2014 року.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від ІЗ грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Водночас статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд. Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», п.68).

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд вважає, що дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є протиправним, оскільки виконавчий документ містить необхідні відомості для ідентифікації боржника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.447, 448, 449, 452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження, суд, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Визнати протиправними дії державного виконавця Галицького відділу ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Зінчука Любомира Ігоровича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та скасувати повідомлення.

Зобов`язати Галицький відділ ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Галицьким районним судом у справі №461/847/24 від 20.11.2024р., про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м2, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Каменярів, 3, шляхом виселення та заборонити користуватися даним приміщенням.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Волоско І.Р.