справа № 619/8132/24
провадження № 2/619/182/25
15 січня 2025 року,
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 619/8132/24,
ім`я (найменування) сторін:
відповідач: ОСОБА_2 ,
вимоги позивача: про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Солоницівська селищна рада.
Виклад позиції позивача.
Позивачка ОСОБА_1 08.10.2024 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила права користування квартирою АДРЕСА_1 . У обґрунтування позову зазначено, що вона є наймачем зазначеної квартири на підставі ордера, виданого Щорсівським комбікормовим заводом, де було зазначено склад сім`ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . Квартира є неприватизованою та знаходиться в комунальній власності. У квартирі зареєстрована з 04.03.2010 онука ОСОБА_2 , яка з січня 2020 року не проживає у квартирі з власної волі, їй ніхто не чинить перешкоди у цьому. За захистом свого порушеного права щодо проживання у спірній квартирі вона не зверталася, її особисті речі у квартирі відсутні. Маючи реєстрацію у спірній квартирі відповідачка порушує її права на володіння та розпорядження майном. Відповідачка не здійснює оплату за комунальні послуги, які нараховуються в т.ч. і на неї, не несе витрати по утриманню житла, не можливо провести приватизацію.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Відповідно до ухвали судді від 14.10.2024 позовну заяву залишено без руху та 24.10.2024 недоліки усунуто.
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 25.10.2024 судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідачки.
Ухвалою суду від 11.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.12.2024.
Відповідно до ухвали суду від 09.12.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 15.01.2025.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Треті особи у судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання відповідачка не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом здійснення оголошення на сайті суду, направленням судової повістки рекомендованим поштовим відправленням на зареєстроване місце проживання та за номером телефона, який зазначений у позові, про що свідчать довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber».
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням того, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, не з`явилася у судове засідання, не подала відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Виконавчим комітетом Дергачівської ради депутатів трудящих м. Дергачі 30 червня 1982 року на ім`я ОСОБА_5 на сім`ю, яка складається з 4 чоловік: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_4 (син) та ОСОБА_6 (донька), видано ордер№001057 серії 21 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 11).
За відомостями витягу № 1261 про зареєстрованих у житловому приміщенні, а саме квартирі АДРЕСА_1 , у квартирі зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( а.с. 34).
З акту депутата Солоницівської селищної ради від 13.09.2024 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована у спірній квартирі, але не проживає з січня 2020 року (а.с. 13).
За загальними правилами статей15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК, ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Правова позиція Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Це право охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18 лютого 1999 року).
Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції.
Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено статтею 71 ЖК, а їхні права та обов`язки -статтею 78 ЖК, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами.
У частині третій статті 71 ЖК наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців.
Частина третя ст. 71 ЖК містить перелік випадків, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Зазначений перелік не є вичерпним, а тому у кожній конкретній справі суд зобов`язаний дати оцінку обставинам та причинам не проживання особи за місцем реєстрації.
Згідно зі ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.
Суд виходить з того, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності.
При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення.
Відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 454/2025/15-ц.
У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.
Так, позивачкою доведено факт непроживання відповідачки понад шість місяців у спірній квартирі, водночас, відповідачка не надала доказів поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_7 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,
відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя І. М. Нечипоренко