Справа № 462/3569/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

15 січня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань Ясниської В.Я.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацьківа Андрія Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15 січня 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацьківа Андрія Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання.

Судом ухвалено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис

№ 32847, вчинений 07.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» 10 322,20 гривень заборгованості та стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

06.01.2025 із письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення у справі до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , в якій просить, у зв`язку із задоволенням рішенням суду від 30 грудня 2024 року заявлених ним позовних вимог, ухвалити у вказаній справі додаткове рішення, яким стягнути також понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що на підтвердження фактично понесених ним витрат на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн у матеріалах справи міститься квитанція про оплату послуг професійної правничої допомоги на вказану суму, акт № 1 прийому-передачі наданих послуг від 16.04.2024, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія Договору про надання правової допомоги

№ 09-04/24 від 09.04.2024. На підставі наведеного, просить заяву задовольнити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За наведеного, вбачається, що виклик сторін у справі для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим.Крім того, згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі без виклику сторін, та відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши доводи заяви, оглянувши матеріали цивільної справи

№ 462/3569/24, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Встановлено, що 09.04.2024 між ОСОБА_1 та адвокатом Сех Юрієм Зіновійовичем укладено Договір № 09-04-24 про надання правової допомоги, відповідно до змісту умов якого адвокат за дорученням клієнта надає йому правову допомогу (юридичні послуги), а клієнт зобов`язується здійснити оплату наданих послуг. Розмір гонорару адвоката за погодженням сторін Договору становить 3 000,00 грн.

Відповідно до Акту № 1 прийому-передачі наданих послуг відповідно до Договору № 09-04/24 про надання правової допомоги від 09.04.2024 загальна вартість наданих ОСОБА_1 послуг, зокрема зясування суті спірних правовідносин, збору та аналізу документів для підготовки позовної заяви, складання заяви про забезпечення позову, складання позовної заяви, становить 3 000,00 грн.

Як вбачається із квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 16.04.2024 на підставі Договору про надання правової допомоги № 09-04/24 від 09.04.2024 ОСОБА_1 сплатив адвокату Сех Ю.З. 3 000 (три тисячі) гривень.

Стороною відповідача станом на час розгляду по суті як безпосередньо справи за позовом ОСОБА_1 , так і вказаної заяви заперечень щодо розрахунку розміру судових витрат та заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу не подано.

При цьому, частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно рішення суду від 30 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у справі № 462/3569/24 задоволено повністю, питання судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу при ухваленні вказаного рішення судом не вирішувалось, відтак, із врахуванням наведеного, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, оскільки, на переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу на згадану суму є співмірними зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, враховуючи також вимоги ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката підставна та з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати на правову допомогу у розмірі на загальну суму 3 000 грн.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 268, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацьківа Андрія Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрвоане місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», юридична адреса: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9 А офіс, 204, .

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.

Державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у

м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), юридична адреса: м. Львів, вул. Городоцька, 299.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/3569./24

Суддя Б.М. Гедз