справа № 361/108/25
провадження № 2/361/50/25
УХВАЛА

14 січня 2025 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов`язання повернути грошові кошти,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати договір № 7 купівлі-продажу мобільної кав`ярні самообслуговування, укладений 24 червня 2024 року між нею та фізичної особою - підприємцем (далі ФОП) ОСОБА_2 , та зобов`язати ФОП ОСОБА_2 повернути їй грошові кошти в розмірі 199724 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом для отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача у справі ФОП ОСОБА_2 було зроблено відповідний запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

За відомостями, що надійшли до суду із зазначеного Реєстру, вбачається, що відповідач у цій справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за такою адресою: АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю належить до Франківського районного суду м. Львова.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до Броварського міськрайонного суду Київської області із даної позовною заявою за місцем свого проживання, посилалася на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, а саме на те, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Разом з тим, будь-якого обґрунтування позовних вимог, у чому саме полягає порушення відповідачем норм Закону України Про захист прав споживачів, позовна заява не містить.

Закон України Про захист прав споживачів регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я для особистих потреб, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У цьому Законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст. ст. 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи, як споживача, охоплюються та мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, в інших випадках діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 24 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, предметом якого є мобільна кав`ярня самообслуговування, яка виходячи з її цільового призначення не може вважатися придбанням споживачем для особистих потреб.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза суд, встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін суд, встановлений законом у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Згідно із ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наведене вище, зареєстроване місце проживання відповідача у цій справі ФОП ОСОБА_2 , суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов`язання повернути грошові кошти не підсудна Броварському міськрайонному суду Київської області та підлягає передачі за територіальною підсудністю на розгляд до Франківського районного суду м. Львова за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

У ч. 1 ст. 8 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII закріплено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За змістом ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Дотримання судом процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 вказаної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 27, 31, 187, 259, 260, 378 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов`язання повернути грошові кошти передати на розгляд за територіальною підсудністю до Франківського районного суду м. Львова.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.