ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
10 січня 2025 року м. Чернігів
Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т.В.
Апеляційне провадження № 22-з/4823/6/25
Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем - Зіньковець О.О.,
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,
відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Максима Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житлом, що знаходиться у спільній частковій власності,
У серпні 2023 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житлом, що знаходиться у спільній частковій власності.
У позові ОСОБА_1 просила:
виділити в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату площею 13,5 кв.м; виділити у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату площею 30,5 кв.м, лоджію площею 1,3 кв.м та вбудовану шафу площею 3,1 кв.м; залишити у спільному користуванні сторін наступні приміщення квартири: коридор площею 16,2 кв.м, ванну кімнату площею 7,5 кв.м, вбиральню площею 1,8 кв.м, кухню площею 15,9 кв.м.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.08.2024 в задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житлом, що знаходиться у спільній частковій власності - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.08.2024 та розглядати пп. 2 та пп. 3 п. 1 прохальної частини позовної заяви щодо ОСОБА_3 .

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03.12.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малоітньої ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2024 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житлом, що знаходиться у спільній частковій власності, задоволено.

Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділено в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату площею 13,5 кв.м; виділено у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату площею 30,5 кв.м, лоджію площею 1,3 кв.м та вбудовану шафу площею 3,1 кв.м; залишено у спільному користуванні сторін наступні приміщення квартири: коридор площею 16,2 кв.м, ванну кімнату площею 7,5 кв.м, вбиральню площею 1,8 кв.м, кухню площею 15,9 кв.м.

Вирішено питання про розподіл судових витракт.

10.12.2024 до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 - адвоката Юрченка М.С. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, подана 07.12.2024 (згідно конверту), в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6250 грн витрат на правничу допомогу; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 6250 грн витрат на правничу допомогу. В обгрунтування посилається, що на підтвердження понесених витрат суду надано копія договору № 14/23ц від 10.07.2023; рахунок-фактуру від 25.07.2023 на суму 500 грн; копію платіжної інструкції від 04.08.2023 на суму 500 грн; рахунок-фактуру від 06.11.2023 на суму 500 грн; копію платіжної інструкції від 13.11.2023 на суму 500 грн; рахунок-фактуру від 04.12.2024 на суму 1500 грн; копію платіжної інструкції від 04.12.2023 на суму 1500 грн; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.12.2024. Вказує, що всього позивачкою понесено витрати на правову допомогу станом на 05.12.2024 у розмірі 2500 грн, які обчислені та сплачені у відповідповідності до п. 4.1 Договору № 14/23ц від 10.07.2023. Розмір судових витрат на професійну правничу допомогу був зазначений у попередньому/орієнтовному розрахунку судових витрат у позовній заяві. Також зазначає, що п. 4.3 Договору № 14/23ц від 10.07.2023 передбачений фіксований розмір адвокатського гонорару у сумі 10000 грн, а тому загальний розмір понесених судових витрат складає 12500 грн.

03.01.2025 через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_4 - адвоката Чепурної Н.В. надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому просить зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги та стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу по 1250 грн з кожної. В обгрунтування посилається, що за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанціях позивачем понесені документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн, які можуть бути стягнуті з відповідачів, а вимога позивача про стягнення з відповідачів додатково 10000 грн є завищеною та документально не підтвердженою, не відповідає складності справи та ставить відповідачів у скрутне матеріальне становище. В огрунтування зазначених доводів заявник посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги, клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Встановлено, що у заяві про ухвалення додаткового рішення у справі представник ОСОБА_1 - адвокат Юрченко М.С. просив стягнути з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 6250 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій. У додатку надав акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за Договором № 14/23ц від 10.07.2023 (а.с. 165), рахунок -фактуру № СФ-0000041 від 06.11.2023 на суму 500 грн (а.с. 168), платіжну інструкцію від 13.11.2023 на суму 500 грн (а.с. 169), рахунок-фактуру № СФ-0000040 від 04.12.2024 на суму 1500 грн (а.с. 170), платіжну інструкцію від 04.12.2024 на суму 1500 грн (а.с. 171).

Крім того, матеріали справи містять рахунок-фактуру № СФ-0000022 від 25.07.2023 на суму 500 грн (а.с. 7), платіжну інструкцію від 04.08.2023 на суму 500 грн (а.с. 8), договір № 14/23ц про надання професійної правничої допомоги та представництва у цивільному процесі від 10.07.2023 (а.с. 6), ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Юрченко М.С. у Деснянському районному суді м. Чернігова та Чернігівському апеляційному суді (а.с. 23).

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, у разі недотримання вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У п. 4.3 Договору № 14/23ц про надання професійної правничої допомоги та представництво у цивільному процесі від 10.07.2023 сторони погодили фіксований розмір адвокатського гонорару у сумі 10000 грн. При цьому сторони врахували характер спірних правовідносин та значення справи для Клієнта.

Апеляційний суд враховує, що у встановлений судом строк представником ОСОБА_4 - адвокатом Чепурною Н.В. до апеляційного суду подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, які були понесені позивачкою ОСОБА_1 , а відповідачем ОСОБА_3 клопотання про зменшення витрат на правову допомогу у встановлений судом строк подано не було.

Враховуючи викладене та заперечення представника ОСОБА_4 - адвоката Чепурної Н.В. щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу, апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності, доходить висновку, що витрати на правничу допомогу визначені у договорі, як 10000 грн - гонорар, які підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках, є фіксованим розміром та з врахуванням заявленого клопотання підлягають зменшенню щодо ОСОБА_4 , з урахуванням її майнового стану.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, у п. 4.1 Договору також визначено, що витрати на складання позову, будь-якого іншого процесуального документу, адвокатського запиту, участь адвоката у якості представника Клієнта у судовому засіданні у сумі - 2500 грн суперечить ч. 1,2 ст. 30 Закону № 5076-VI, оскільки гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Отже витрати, як підлягають стягненню з ОСОБА_3 становлять - 5000 грн, а витрати, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 - 2500 грн., з урахуванням заявленого клопотання про зменшення та фінансового стану сторони, яка надала довідку про доходи під час розгляду справи (а.с. 54).

З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та часткового задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій та вважає, що такі витрати повинні бути стягнуті з ОСОБА_3 у розмірі 5000 грн, а з ОСОБА_4 - у розмірі 2500 грн.

Керуючись ст. 141, 270, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Максима Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , 5000 грн у відшкодування витрат на правову допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції та за апеляційний розгляд справи.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , 2500 грн у відшкодування витрат на правову допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції та за апеляційний розгляд справи.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.01.2025.

Головуючий Судді :