ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1339/24 Номер провадження 22-ц/814/541/25Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвокатки Сови Вікторії Валеріївни, представниці ОСОБА_1 , на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного тексту судового рішення 12 вересня 2024 року) у справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, різниці в нарахуваннях і плати за абонентське обслуговування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» звернулось до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість:

за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.10.2022 по 31.03.2023 у сумі 14 228.99 грн,

різниці в нарахуваннях за період з 01.10.2022 по 31.03.2023 у сумі 22 851.77 грн,

плати за абонентське обслуговування за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 у сумі 404.88 грн, а всього на суму 37 485.64 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення (магазину) загальною площею 650,6 кв.м., що знаходиться у багатоквартирному дев`ятиповерховому будинку, обладнаному загальнобудинковим вузлом комерційного обліку теплової енергії, в якому діє внутрішньобудинкова система опалення, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 , який є відкритим для фіксації коштів, що надходять за послуги теплопостачання.

Приміщення відповідача не опалюється позивачем (відсутнє централізоване опалення).

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії вказаного будинку.

Покладені зобов`язання щодо оплати послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування за період з 01.10.2022 по 31.03.2023 відповідач не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 37 485 грн. 64 коп.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року позов ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуги з постачання теплової енергії, різниці в нарахуваннях та плати за абонентське обслуговування задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.10.2022 по 31.03.2023 у сумі 14 228.99 грн, різниці в нарахуваннях за період з 01.10.2022 по 31.03.2023 у сумі 22 851.77 грн, плати за абонентське обслуговування за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 у сумі 404.88 грн, а всього на суму 37 485 (тридцять сім тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень 64 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

В апеляційній скарзі адвокатка Сова В.В., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати у частині задоволених вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з теплопостачання за період з 01.10.2022 по 31.03.2023 у сумі 13 907,83 грн і різниці в нарахуваннях за період 01.10.2022 по 31.03.2023 у сумі 2 2 851,77 грн і відмовити у задоволенні вказаних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що поза увагою суду залишилася ключова обставина, а саме те, що відповідач як співвласник багатоквартирного будинку несе рівні обов?язки з іншими співвласниками стосовно витрат на теплопостачання місць загального користування незалежно від того, для яких цілей використовується належне йому приміщення.

Таке розуміння суті спірних правовідносин узгоджується із приписами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку», ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», за змістом яких витрати на теплопостачання місць загального користування багатоквартирного будинку покладаються на усіх співвласників і розмір витрат залежить виключно від площі приміщень, що належить кожному із співвласників.

Отже, дії ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» щодо нарахування вартості послуги у залежності від встановленої категорії споживача є дискримінаційними.

Звертається увага, що у договорі приєднання, на який посилається ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», відсутнє чітке узгодження між сторонами умов застосування виду та категорії тарифу.

Наголошується, що дії ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» з перерахування різниці у застосуванні різних тарифів до співвласників багатоквартирного будинку суперечать приписам ЗУ від 29 липня 2022 року №2479-ІХ, яким запроваджена пряма заборона підвищення ціни комунальних послуг, що надаються споживачам, зокрема співвласникам багатоквартирних будинків у період дії воєнного стану.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не дотримався принципу верховенства права, оскільки не надав належного чіткого тлумачення нормам ст.10 ЗУ «Про житлово-комунальні-послуги» у системному зв?язку із нормою ст.20 ЗУ «Про теплопостачання» у частині визначення ціни послуги та її залежності від категорії споживачів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» навів свої заперечення на доводи апеляційної скарги та, стверджуючи про їх необґрунтованість, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Зокрема вказує, що відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні-послуги» вартістю послуги є встановлений тариф, який визначається рішенням відповідного органу самоврядування, що і було зроблено рішенням Полтавської обласної ради № 476 від 30 вересня 2022 року.

Звертається увага, що НКРЕКП, як уповноважений державний орган у межах своєї компетенції надав роз?яснення щодо розмежування таких категорій споживачів як «населення» та «інші споживачі», і оскільки відповідач у справі є власником нежитлового приміщення, яке не опалюється, то відсутні підстави для обрахування вартості послуги, що йому надається за тарифом, визначеним для такої категорії споживачів як «населення» .

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення (магазину) загальною площею 650,6 кв.м., що знаходиться у багатоквартирному дев`ятиповерховому будинку, обладнаному загальнобудинковим вузлом комерційного обліку теплової енергії, в якому діє внутрішньобудинкова система опалення, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 6-7).

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з централізованого теплопостачання для населення багатоквартирних будинків міста Лубни, яким на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №476 встановлено для ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» тариф на послугу з постачання теплової енергії для категорії «Інші споживачі» (усі інші особи, які не підпадають під категорії «Населення» тю «Бюджетні установи») в розмірі 2 636,76 грн/Гкал з ПДВ.(а.с.15-16).

Розпорядженням Лубенського міського голови: від 24.10.2022 № 468р початок опалювального сезону 2022-2023 р.р. в Лубенській територіальній громаді встановлено з 24.10.2022. (а.с.26).

У зв`язку із початком опалювального періоду ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» проведено підключення системи опалення будинку, шляхом подачі теплоносія у внутрішньобудинкову систему опалення, про що складено акт. (а.с.28).

Рішенням Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 31 березня № 65 про закінчення опалювального періоду 2022-2023 на території Лубенської територіальної громади, опалювальний період закінчено з 01 квітня 2023 року.

Протягом листопада 2022 року - березня 2023 року, ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надано відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку; опалення приміщення індивідуальним опаленням, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення (ВБСО); проведено перерахунок розміру нарахувань та послугу та нараховано плату за абонентське обслуговування.

Лубенським міськрайонним судом 11 грудня 2022 року у справі № 539/5887/23 ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» видано судовий наказ за заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання теплової енергії, та ухвалою суду від 15 січня 2024 року вищевказаний судовий наказ скасовано. (а.с.38).

Як вбачається з розрахунку заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії особовий рахунок № НОМЕР_2 , заборгованість відповідача ОСОБА_1 по оплаті послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , яка виникла за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року включно, складає 37 485 грн. 64 коп. (а.с. 22,23,29-37).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» відсутні законні підстави для нарахування ОСОБА_1 плати за послуги з постачання теплової енергії за тарифами, які затверджені рішенням Полтавської обласної ради № 476 від 30.09.2022 для категорії «Населення».

Перевіряючи правильність оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЦК України та іншими спеціальними нормативними актами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною першою ст.10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Пунктами 30 і 31 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року встановлено, що плата за послугу визначається відповідно до Правил надання послуг з постачання теплової енергії , затверджених постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року, та Методики розподілу, що розраховується, виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання. Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію.

За змістом п.37 ч.1 ст.43 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішується питання встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Відповідні виключні повноваження передбачені абзацом 7 ч.1 ст.13 ЗУ «Про теплопостачання»: «встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством».

Рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №476 встановлено для ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» тарифи теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для трьох категорій споживачів: населення, бюджетні установи, інші споживачі.

Отже, уповноважений орган місцевого самоврядування у межах своєї компетенції визначив тариф для трьох категорій споживачів.

Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України (стаття перша Закону).

До сфери діяльності Регулятора належить, зокрема державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг (ч.2 статті третьої Закону);

Статтею 14 Закону встановлено, що Регулятор на своїх засіданнях, зокрема:

розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції;

розглядає і схвалює в межах своїх повноважень проекти актів законодавства, пропозиції стосовно вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг;

приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції;

розглядає справи щодо видачі ліцензій та дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов, а також щодо застосування санкцій за порушення ліцензійних умов та законодавства з питань державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суміжних ринків (частина четверта);

Рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку (частина шоста).

Рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності (частина сьома)

Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг (частина дев`ята).

Відповідно до статті 17 Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема:

приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції;

розробляє та затверджує нормативно-правові акти, у тому числі:

ліцензійні умови провадження господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;

порядки контролю за дотриманням вимог законодавства у відповідній сфері регулювання та ліцензійних умов;

правила ринку, правила ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку та зміни до них відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії";

кодекси систем передачі та розподілу електричної енергії, газотранспортної та газорозподільних систем, кодекси газосховищ та установки LNG, підготовлені операторами, та ініціює внесення змін до них;

порядки (методики) приєднання до електричних, теплових, газових мереж, розрахунку плати за приєднання та фінансування послуг з приєднання;

порядок ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється Регулятором;

затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону;

здійснює сертифікацію операторів системи передачі, газотранспортної системи та операторів газосховищ відповідно до встановленого ним порядку.

Пунктом 1.5 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою НКРЕКП № 1174 від 25.06.2019, передбачено, що формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється з урахуванням витрат за кожним видом ліцензованої діяльності, облік яких ведеться ліцензіатом окремо.

Тарифи формуються для таких категорій споживачів:

населення;

бюджетні установи;

релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності);

інші споживачі.

Тарифи для кожної категорії споживачів визначаються на підставі економічно обґрунтованого розподілу витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії.

Отже, спеціальним законом та іншими спеціальними нормативними актами, якими врегульовані правовідносини з надання і, відповідно, оплати послуг з теплопостачання, передбачено встановлення тарифів на цю послугу для різних категорій споживачів.

Листом від 31 грудня 2012 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, розглянула лист Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" від 29.10.2012 № 16-6-1281/1412 про надання роз`яснень щодо визначення категорій споживачів житлово-комунальних послуг та за результатами розгляду в межах своїх повноважень повідомила наступне.

«Згідно з положеннями статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Зазначеною нормою визначено, що врегулювання зазначених у Листі питань відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування, але Комісія пропонує звернути увагу на зазначене нижче.

Щодо оплати житлово-комунальних (комунальних) послуг за тарифами для населення

Згідно з Конституцією України держава забезпечує соціальну спрямованість економіки (частина четверта статті 13), що є основою для реалізації соціальних прав громадян, зокрема на соціальний захист та достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48).

Зазначені норми Основного закону реалізуються передбаченими у законодавстві державними соціальними стандартами та державними соціальними гарантіями, визначеними Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", відповідно до статті 9 якого державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. Тобто з урахуванням того, що відповідно до статті 6 цього Закону базовим державним соціальним стандартом є встановлений законом прожитковий мінімум, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти, то така норма (в частині встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги) розповсюджується тільки на громадян, які використовують житло виключно для проживання (для реалізації конституційного права громадянина на житло), і не розповсюджується на громадян, які використовують житло у інший спосіб (для реалізації інших конституційних прав).

Крім зазначеного вище, постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2011 року № 1199 установлено, що теплова енергія та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води та послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для потреб релігійних організацій та національних творчих спілок і їх регіональних осередків (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) оплачуються ними за тарифами, встановленими для населення.

Отже, оплата житлово-комунальних послуг за тарифами для населення здійснюється громадянами, які використовують житло виключно для проживання, а релігійні організації і національні творчі спілки і їх регіональні осередки (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) здійснюють оплату за тарифами, встановленими для населення за теплову енергію та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води та послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Щодо оплати комунальних послуг за тарифами для бюджетних установ

Відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Також слід зазначити, що відповідно до пункту 5 Положення про Реєстр неприбуткових установ та організацій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.01.2011 № 37 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 лютого 2011 р. за № 161/18899), присвоєння установам та організаціям ознаки неприбутковості здійснюють державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані спеціалізовані державні податкові інспекції відповідно до такої структури ознаки: органи державної влади України, органи місцевого самоврядування та створені ними установи або організації, що утримуються за рахунок коштів відповідних бюджетів (підпункт "а" пункту 157.1 статті 157 розділу III Податкового кодексу України).

Отже, до бюджетних установ можна віднести такі установи, які підпадають під ознаки зазначеної вище статті 2 Бюджетного кодексу України, а підтвердженням такого статусу може бути витяг з Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Щодо оплати комунальних послуг за тарифами для інших споживачів комунальних послуг

Враховуючи викладене вище, оплату житлово-комунальних (комунальних) послуг за тарифами для інших споживачів таких послуг здійснюють усі інші особи, які не є громадянами, що використовують житло для проживання, не є релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім тих, що здійснюють виробничо-комерційну діяльність) та не є бюджетними установами».

З огляду на наведене слід визнати обгрунтованим застосування тарифу «Інші споживачі» до відносин з надання послуг відповідачу, оскільки він є власником нежитлового приміщення (магазину), яке не використовується для проживання.

Не є слушним посилання в апеляційній скарзі на норми ЗУ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», оскільки цим нормативним актом встановлена заборона на підвищення тарифів для населення (побутових споживачів).

Норми ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку», ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», на які зроблене послання в апеляційній скарзі, з урахуванням конкретних обставин і характера спірних правовідносин є загальними, тобто такими, які встановлюють єдиний принциповий підхід щодо участі усіх співвласників багатоквартирного будинку в утриманні спільного майна, проте, навіть ці норми поділяють співвласників на власників житлових і власників нежитлових приміщень у будинку.

Обставини, на які зроблене посилання в апеляційній скарзі, були проаналізовані судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами і фактами, яким суд надав правильну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Сови Вікторії Валеріївни, представниці ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 січня 2025 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов