УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 січня 2025 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин Володимир Ярославович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 14.01.2025 року через канцелярію подала в Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 239, в якій просить ухвалити рішення: 1) про розірвання між нею та відповідачем ОСОБА_2 шлюбу, котрий був зареєстрований 30.05.2018 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з поверненням їй дошлюбного прізвища « ОСОБА_3 »; 2) про визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сколівського районного суду Львівської області від 14.01.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Микитина В.Я., справі присвоєно єдиний унікальний номер 453/95/25 та номер провадження 2/453/239/25.

Перевіривши вищевказану позовну заяву, суддя вбачає, що така пред`явлена з порушенням вимог чинного ЦПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Голдер проти Великої Британії» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, на виконання приписів ч. 4 ст. 177 ЦПК України, перевіркою матеріалів вищевказаної позовної заяви, а також перевіркою через комп`ютерну програму автоматизованої системи документообігу суду (Д-3), зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, справляння судового збору підтвердилось у розмірі за одну вимогу немайнового характеру у сумі 1 211 грн. 20 коп..

Разом з тим, Законом України «Про судовий збір» визначені правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону ставка судового збору за пред`явлення до суду фізичною особою однієї вимоги немайнового характеру встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату звернення до суду із даним позовом становить 1 211 грн. 20 коп..

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 сформувала дві позовні вимоги немайнового характеру, а, зважаючи на диспозитивність цивільного процесу, суд не в змозі коригувати сформовані позовні вимоги, однак такі до певної стадії судового провадження позивачкою ОСОБА_1 можуть бути уточнені (збільшені чи зменшені), зокрема, й до відкриття провадження у справі, відтак позивачка ОСОБА_1 заявила дві вимоги у позовній заяви, проте судовий збір оплатила за одну вимогу, таким чином, їй слід доплатити судовий збір за другу позовну вимогу немайнового характеру або ж зазначити підстави звільнення її від сплати судового збору, або ж уточнити зміст своїх позовних вимог.

При цьому, судовий збір слід сплатити на рахунок отримувач коштів: ГУК Львiв/Сколівська тг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0013901; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

З більш детальною інформацією стосовно сплати судового збору можна ознайомитись за посиланням на вебсторінку: https://sv.lv.court.gov.ua/sud1320/gromadyanam/tax.

Водночас, виходячи з предмету позовної вимоги про визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 , належить вказати наступне.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України», в якому йдеться про визначення поняття «інтереси дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками, а також застосування судами Керівних принципів щодо правосуддя, дружнього до дітей, які 17 листопада 2010 року прийняв Комітет міністрів Ради Європи.

Так, у справі «А. В. проти Словенії» Європейський Суд з прав людини, вказавши відповідні міжнародні правові інструменти, зазначив, що до дітей слід ставитися з обережністю та чутливістю протягом будь-якої процедури, з особливою увагою до їхньої особистої ситуації, благополуччя та конкретних потреб, і з повною повагою до їхньої фізичної та психологічної цілісності. Рішення суду, які стосуються дітей, повинні бути належним чином обґрунтовані. У всіх провадженнях, в яких беруть участь діти, принцип терміновості повинен застосовуватися для забезпечення швидкого реагування і захисту найкращих інтересів дитини, з дотриманням при цьому верховенства права.

Згідно із ст. 16 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей після одержання повідомлення про незаконне переміщення або утримування дитини відповідно до ст. 3 судові або адміністративні органи Договірної держави, на територію якої була переміщена дитина або на території якої вона утримується, не будуть вирішувати по суті питання про піклування доти, поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернена відповідно до цієї Конвенції або поки заява не подана згідно з цією Конвенцією протягом розумного періоду часу після одержання повідомлення.

Вказана норма обмежує юрисдикцію виключно органів держави, на територію якої дитину переміщено, а не держави, з якої дитину було переміщено.

Згідно зі ст. 19 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, жодне рішення, прийняте відповідно до цієї Конвенції, щодо повернення дитини, не розглядається як встановлення обставин будь-якого питання про піклування.

Зважаючи на положення міжнародних договорів щодо збереження юрисдикції судів України в питаннях батьківської відповідальності, очевидною є можливість вирішення справи про визначення місця проживання дитини саме національними судами.

Таким чином, позивачці ОСОБА_1 слід визначитись, виходячи з можливості впливу судового рішення за пред`явленими позовними вимогами на права й обов`язки Служби у справах дітей виконавчого комітету Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області (чи іншої служби у справах дітей за останнім місцем проживання дитини), щодо залучення до участі у даній справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на її стороні.

Окрім того, у порушення пункту 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачкою ОСОБА_1 не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Зокрема, згідно частин 3, 4 ст. 12 ЦПК України, позивач повинен довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Тому суддя зазначає, що передумовою звернення до суду з даним позовом у частині визначення місця проживання малолітньої дитини є невиконання одним з батьків рішення відповідного органу опіки та піклування. Проте, всупереч наведеним вище положенням закону, у позовній заяві не зазначено, чи зверталися позивачка ОСОБА_1 до відповідного органу опіки та піклування з питанням про визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та чи розглядалось таке питання відповідним органом опіки та піклування. Так, у матеріалах позовної заяви відсутній висновок органу опіки та піклування, який є обов`язковим при зверненні до суду з позовом, що відноситься до даної категорії справ, а також не зазначено доказів, що підтверджують ухилення від виконання рішення відповідного органу опіки та піклування, що є передбаченою підставою звернення до суду за усуненням таких перешкод.

Отже, позивачці ОСОБА_1 слід зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, та/або залучити до участі у цій справі Службу у справах дітей виконавчого комітету Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на одній із сторін у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вищевказану позовну заяву подано без додержання вимог ст. 177 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір», тому її слід залишити без руху, надавши позивачці ОСОБА_1 термін для виправлення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, позивачці ОСОБА_1 слід також роз`яснити, що інститут залишення позовної заяви без руху це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження в справі.

Керуючись статтями 14, 175, 177, 260-261, 353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, - залишити без руху та надати термін для виправлення її недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Запропонувати позивачці ОСОБА_1 усунути недоліки позовної заяви та одночасно роз`яснити, що якщо недоліки вищевказаної позовної заяви будуть усунуті у строк, встановлений судом, то вона буде вважатися поданою у первинний день звернення, якщо ж недоліки вищевказаної позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, то вона буде вважатися неподаною й буде повернута.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачці ОСОБА_1 , - для відома та виконання.

Ухвала судді, в силу положень ч. 2 ст. 261 та ч. 1 ст. 353 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала складена та підписана суддею без її проголошення 16 січня 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН