ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1111/25 Справа № 192/2034/24 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 19 жовтня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № . Згідно умов договору позики сума кредиту складає 4 000 гривень, а строк дії договору 3 роки.

16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № .

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № .

Відповідно до умов договору № нарахування процентів за користування кредитними коштами ТОВ «Інфінанс» проводилося наступним чином: за період з 19 жовтня 2020 року по 03 листопада 2020 року за процентною ставкою 1,75% за кожен день користування кредитом в розмірі 4 000 гривень; за період з 04 листопада 2020 року по 16 грудня 2021 року за процентною ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом в розмірі 4 000 гривень . Сума нарахованих процентів ТОВ «Інфінанс» становить 58 240 гривень .

Нарахування процентів за користування кредитними коштами ТОВ «Вердикт Капітал» проводилося за період з 16 грудня 2021 року по 09 січня 2023 року за процентною ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом в розмірі 4 000 гривень. Сума нарахованих процентів ТОВ «Вердикт Капітал» становить 54 600 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» проценти нараховувались за період з 10 січня 2023 року по 18 жовтня 2023 року за процентною ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом в розмірі 4 000 гривень. Сума нарахованих процентів ТОВ «Коллект Центр» становить 39 480 гривень.

Загальний розмір заборгованості за договором № від 19 жовтня 2020 року відповідно до розрахунку заборгованості від 10 липня 2024 року становить 156 320 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 000 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 112 840 грн. (що складається із заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Інфінанс» 58 240 грн, та із заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» 54 600 грн.); заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 39 480 грн. .

Просив стягнути заборгованість у розмірі 48 873 грн., з яких: заборгованість за основним

зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5 393 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору 39 480 грн..

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором № від 19 жовтня 2020 року за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 4 000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5 393 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору№ від 19 жовтня 2020 року в розмірі 39 480 грн., а всього 48 873 грн., а також судовий збір в розмірі 3 028 грн. та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповне з`ясування обставин справи.

Зазначає, що про наявність таких кредитних правовідносин з ТОВ «Інфінанс» йому взагалі нічого невідомо, як і нічого не відомо про набуття іншими Товариствами прав вимог щодо незаконного стягнення з нього зазначених сум коштів, тоді як він ніколи таких договорів з вказаними Товариствами не укладав і звідки у ТОВ «Інфінанс» його анкетні дані йому взагалі невідомо.

Також, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності звернення до суду.

Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбаченні договором проценти за кредитом припиняється, тому проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами поза межами строку кредитування фактично є штрафними санкціями.

Так, всі розрахунки позивача щодо виниклої заборгованості не відповідають вимогам ст. 76-80 ЦПК України та не могли братися до уваги судом першої інстанції при ухваленні рішення, так як вони не підтвердженні певними засобами доказування, а саме первинними документами складеними у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік» на фінансову звітність, що є законною й ґрунтовною підставою для його скасування.

Також, до матеріалів позовної заяви не надано жодного належного та допустимого доказу правильності проведення розрахунку наявної заборгованості по вказаному кредитному договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Коллект Центр» просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначав, що з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем, а підстави для застосування наслідків спливу позовної давності у суду відсутні.

Також, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 12.04.2022 року по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

Крім того, відповідачем було укладено кредитний договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору позичальник отримав від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання договору, відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 48873,00 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач правомірно набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № від 19 жовтня 2020 року. Позивач звернувся до суду з позовом без пропуску строку позовної давності.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 жовтня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заявки-Анкети від 19 жовтня 2020 року, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № .

Згідно умов договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) строком на 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Відповідно до основних умов договору сума кредиту складає 4 000 грн., а строк користування кредитом становить 15 днів. Строк дії договору 3 роки з відсотковою річною ставкою 638,75% (1,75% за один день користування кредитом).

Згідно розрахунку заборгованість відповідача станом на 16 грудня 2021 року за договором позики № від 19 жовтня 2020 року становить 58 240 грн.

16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № .

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість відповідача станом на 10 січня 2023 року за договором позики № від 19 жовтня 2020 року становить 54 600 грн.

Також судом встановлено, що 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № .

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» заборгованість відповідача станом на 10 липня 2024 року за договором позики № від 19 жовтня 2020 року становить 156 320 грн.

Загальний розмір заборгованості за договором № від 19 жовтня 2020 року відповідно до розрахунку заборгованості від 10 липня 2024 року становить 156 320 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 112 840 грн (що складається із заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Інфінанс» 58 240 грн, та із заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» 54 600 грн.); заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 39 480 грн.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з

недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідачем а ні в суді першої інстанції, а ні під час звернення з апеляційною скаргою не були надані докази того, що він повернув кредитні кошти позичальнику або його правонаступникам, а також не було надано відповідного контрозрахунку заборгованості. Також слід звернути увагу, що вказаний кредитний договір сторонами у встановленому законом порядку не визнавався недійсним.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

За договорами відступлення прав вимоги від 16 грудня 2021 року та від 10 січня 2023 року позивач отримав право вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 16.12.2021 року та витягу з нього ТОВ «Вердикт Капітал» отримало від ТОВ «Інфінанс» право вимоги за договором № від 19.10.2020 року до боржника ОСОБА_1 .

За реєстром боржників до договору факторингу від 10.01.2023 року ТОВ «Коллект Центр» отримало від ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором № до боржника ОСОБА_1 ..

Таким чином позивач належними та допустимими доказами довів наявність у відповідача ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором № у вигляді тіла кредиту та відсотків за його користування, право вимоги на які згідно договорів відступлення прав вимоги від 16 грудня 2021 року та від 10 січня 2023 року перейшло до позивача ТОВ «Коллект Центр».

Отже, ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором № у відповідних сумах, які підтверджуються наявними в матеріалах справи документами.

Доводи про те, що про наявність таких кредитних правовідносин з ТОВ «Інфінанс» позивачеві взагалі нічого невідомо, як і нічого не відомо про набуття іншими Товариствами прав вимог щодо незаконного стягнення з нього зазначених сум коштів, тоді як він ніколи таких договорів з вказаними Товариствами не укладав і звідки у ТОВ «Інфінанс» його анкетні дані йому взагалі невідомо є безпідставними і нічим не підтверджуються. Наявність кредитного договору відповідачем не оспорювалася, доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів з заявою з приводу втрати документів чи підробки договору кредиту матеріали справи не містять. Крім того, зазначаючи про те, що про кредитний договір йому нічого не відомо, в той же час відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду із зазначеним позовом з пропуском строку позовної давності і з цих підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог, що свідчить про те, що такий кредитний договір укладався сторонами.

Що стосується правильності проведення розрахунку наявної заборгованості по вказаному кредитному договору, то наданий позивачем розрахунок нічим не спростовується, виконаний в межах строку дії кредитного договору і відповідно до умов договору, відповідач свого розрахунку не надав.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивач звернувся до суду із позовом в межах строку позовної давності підтверджується встановленими обставинами і зокрема, до суду з позовом позивач звернувся 22 липня 2024 року, строк позовної давності розпочався з 19 жовтня 2023 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № на користь правонаступника кредиторів - ТОВ «Коллект Центр».

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 48873,00 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: