УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

13.01.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

вирішуючи питання про можливість видати судовий наказ за заявою Приватного підприємства «Нова Крошня-ВЖРЕП №4» про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 8815,47 грн, яка утворилась за період з 01.01.2023 по 30.11.2024.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з огляду на наступне.

Нормами частини 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу містяться у ст. 163 ЦПК України.

Нормами п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України передбачено, що в заяві повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження - одне з видів проваджень цивільного судочинства, в якому без розгляду справи по суті на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, видається судовий наказ, згідно з яким з боржника стягуються грошові кошти. Одними з характерних ознак наказного провадження є: спрощена, оскільки має місце «урізана» цивільна процесуальна форма - на нього не поширюються принципи гласності, усності, безпосередності, змагальності; не може бути пред`явлено зустрічний позов; урізана модель стадійності цивільного процесу - немає попереднього судового засідання, судового розгляду справи по суті; сторони не повідомляються про видачу судового наказу; судовий наказ видається за відсутності сторін та видача судового наказу здійснюється лише на підставі безспірних письмових доказів, поданих заявником.

Водночас, дослідивши надані докази в обгрунтування заявлених вимог, суд вважає, що сума заборгованості, яка заявлена до стягнення, яка утворилась за період з 01.01.2023 по 30.11.2024, є документально не підтвердженою.

З матеріалів, долучених до заяви про видачу судового наказу, не вбачається за можливе встановити, за який період утворилась заборгованість в розмірі 8815,47 грн, вимогу про стягнення якої заявив заявник.

Так, зі змісту довідки-розрахунку вбачається, що заборгованість в розмірі 8815,47 грн обрахована таким чином: 14739,35 грн (борг станом на 01.02.2023) - 5923,88 грн (5612,88грн + 311,00 грн - оплати, здійснені за період з 01.07.2023 по 30.06.2024). Водночас, загальний борг станом на 30.11.2024 становить 16182, 87 грн.

Аналізуючи зміст наданого розрахунку з нього не вбачається, що заборговансть утворилась за період з 01.01.2023 по 30.11.2024, оскільки за цей період щомісячні нарахування становлять 7642,71 грн, що менше ніж сума, заявлена до стягнення. При цьому, за період з 01.07.2023 по 30.06.2024 боржник сплатила 5923, 88 грн.

З наведеного розрахунку суд робить висновок, що заявник просить стягнути борг, з урахуванням проведених, який виник до 01.02.2023, що не відповідає змісту заявлених вимог.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до судового наказу, виданого Богунським районним судом м. Житомира 10.04.2023, справа № 295/3121/23, з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПП «Нова Крошня-ВЖРЕП №4» вже стягнута заборгованість, яка утворилась станом на 28.02.2023, а в поданій заяві про видачу судового наказу стягувач повторно просить стягнути борг, який виник з 01.01.2023 по 28.02.2023, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, вважаю, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам, передбаченим п.4 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, оскільки заявником не надані безспірні письмові докази на підтвердження обставин, викладених в заяві про видачу судового наказу, а суд позбавлений можливості самостійно визначати період, за який виникла заборгованість, її розмір, як і не наділений самостійними процесуальними повноваженнями визначати межі заявлених стягувачем вимог в наказному провадженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на підставі документів, долучених до заяви про видачу судового наказу, не підтверджується безспірність та правильність заявленої до стягнення грошової вимоги, що виключає можливість задоволити вимогу стягувача в наказному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що заява подана з порушеннями вимог п.4 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, суд вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 163, 165 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного підприємства «Нова Крошня-ВЖРЕП №4» про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Стрілецька