Дата документу 14.01.2025
Справа № 501/2082/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 січня 2025 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання - Кочкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Вимоги позивача: стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10900,0 грн., судовий збір в дохід держави та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,0 грн.

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представника позивача - адвокат Артем`єва К.М. позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , уклала з ФОП ОСОБА_2 Сайтами Освітнього проекту, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 Публічний договір про користування сайтом і послугами ФОП ОСОБА_2 . 12.01.24р.мною було сплачено за повний курс у сумі 10900 грн. Також мною була взята розстрочка під даний договір у АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) кредит «Покупка частинами».

Відповідно до Публічного договору про користування сайтом і послугами ФОП ОСОБА_2 пункту 2.2.2. зазначено, що фактичним користуванням Послугами і матеріалами Сайтів у цьому випадку Ви погоджуєтеся з тим, що ми будемо розглядати факт використання Послуг як прийняття УМОВ (акцепт оферти).

Але доступ до навчання вподовж 14 днів після оплати позивачкою отриманий не був. Після уточнення інформації, зміни імейлу, повного доступу так і не було відкрито, 09.02.24р. позивачка звернулась у технічну підтримку та повідомила про розірвання договору, але отримала відповідь, що оплата прийшла, та розірвати договір вже не можливо.

12.02.2024 року позивачка направила лист відповідачу на почтову електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , скрін шот, відповіді позивачка не отримала.

Так відповідно до п. 12.3. Оферти Публічного договір про користування сайтом і послугами ФОП ОСОБА_2 позивачка виконала умови повернення коштів, але у зв`язку з тим, що у відповідача відсутня на сайті адреса для листування, та отримання заяви для розірвання договору, як це вказано на у договорі, позивачка направила відповідачу лист повторно на почтову електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на адресу, яка вказана у реєстрі фізичних та юридичних осіб, з вимогою отримання заяви для заповнення розірвання договору, та надання своїх даних.

Але станом на даний час відповіді та зв`язку з відповідачкою досі не має. Позивачка доступу до повного курсу за якій оплатила не отримала. Відповідач не реагує на звернення. На сайті https://kurstovarka.site/ не має доступу до заяви про повернення коштів. На листи на імейл - ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій вказаний на сайті, не відповідає, на письмові листи також відповіді позивач не отримала. Відтак станом на дату подання позову, позивачка сплачує за курс, якій не отримала, договір розірвати, а також від повернення сплачених коштів відповідач відмовляється. Тому позивачка вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивачка вважає, що між нею (як споживачем) та відповідачем (як надавачем послуги) виникли правовідносини зобов`язального характеру з приводу надання послуг. Оскільки вона не отримала послугу (навчання) в повному розмірі, то відповідач зобов`язана повернути їй кошти.

Так як відповідачка умови договору не виконала, в добровільному порядку кошти не повертає, представник позивача звернулась до суду за захистом порушеного права ОСОБА_1 .

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.47).

Відповідачка в судове засідання не прибула, на її електронну адресу суд направив ухвалу про відкриття провадження у справі та судову повістку-повідомлення.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 04.06.2024 р. відкрито провадження у справі (а.с. 1).

14.01.2025р. постановлена ухвала, яка занесена до журнал судового засідання, про заочний розгляд справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклала з ФОП ОСОБА_2 Публічний договір про користування сайтом і послугами ФОП ОСОБА_2 (а.с.17-27)..

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 була взята розстрочка під даний договір у АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) кредит «Покупка частинами» (а.с.8-16)..

12.01.24р. позивачка сплатила за повний курс 10900 грн. однак доступ до навчання вподовж 14 днів після оплати отриманий не був. Після уточнення інформації, зміни імейлу, повного доступу так і не було відкрито.

Позивачка повідомила відповідача про те, що бажає розірвати договір (а.с.29).

Також , ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 із письмовою вимогою про повернення коштів (а.с.28).

Відповідно до пунктів Оферти Публічного договору про користування сайтом і послугами ФОП ОСОБА_2 :

12.1.Повернення коштів при купівлі курсу не передбачено у випадку, коли Замовнику було надано доступ до першого відеоролику та конспектів до кожного модулю. Такі дії Виконавця вважаються повним виконанням його зобов`язань за цим Договором. Повернення коштів можливе до публікації першого відеоролику.

12.2.Повернення коштів відбувається за допомогою послуг Фінансового агента або з розрахункового рахунку Виконавця.

12.3.Заява про повернення коштів повинна подаватися Замовником Виконавцю у письмовому вигляді із особистим підписом та датою за контактами, вказаним на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 (та всі піддомени)

12.4Для здійснення повернення необхідно вказати в заяві наступні дані: ПІБ, email (вказаний при замовленні), назва послуги (пакету послуг), дату оплати, інформацію про платіж та підтвердження оплати (квитанція), інформація про рахунок з якого здійснена оплата. Заява повинна бути заповнена у спеціальній формі, яку Замовник може запросити у Виконавця

12.5 Після отримання заяви від Замовника Виконавець у строк, що не перевищує 7 (сім) робочих днів обробляє інформацію та надає позитивну або негативну відповідь на заяву.

12.6 Повернення коштів здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання заяви про повернення від Замовника за умови прийняття позитивного рішення Замовником стосовно повернення.

Так, статтею 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Таким чином, відповідач у справі виступає надавачем послуг, передбачених договором, а позивач є споживачем, відтак на правовідносини, що виникли між сторонами поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з нормою статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, в тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених ЦК, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», під дію якого підпадають правовідносини, що виникли між сторонами, продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача.

Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав сподивачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно ст.. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду: ) позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Представник позивача також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10000,0 грн.

Згідно ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Однак представник позивача не надав суду доказів того, що ОСОБА_1 сплатила витрати на правову допомогу у розмірі 10000,0грн., а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 263 - 266, 280-283 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10900,0 грн.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000,0 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня отримання повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В.Смирнов