Справа № 505/1/25
Провадження № 2-о/505/139/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.01.2025 року м.Подільськ Одеської області

Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Киларь Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Подільське РУП ГУНП в Одеській області про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, якою просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яким встановити наступні тимчасові обмеження його прав строком на 6 (шість) місяців, з наступними заборонами: перебувати в місці спільного проживання (перебування) її за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань 100 метрів до місця її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з нею, контактувати через інші засоби зв`язку і через третіх осіб.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вона тривалий час мешкає зі своїм сином ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , який на початку 2023 року звільнився з місць позбавлення волі.

Після звільнення з місць позбавлення волі її син почав вживати алкогольні напої та вчиняти відносно неї домашнє насильство.

Так, 02.11.2023 року о 20 год. 30 хв. її син вчинив з нею сварку, висловлювався грубою нецензурною лайкою, вибив двері, також 04.11.2023 року біля 00.35 год. її син ОСОБА_3 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, кидався речами та протягом грудня місяця 2023 року неодноразово вчиняв сварку з нею та ображав нецензурною лайкою, вчиняв сварку з вітчимом ОСОБА_4 .

18.02.2024 року ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку з нею, в ході якої ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

07.03.2024 року, 10.03.2024 року, 17.03.2024 року її син ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив з нею сварку, в ході якої ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство в сім`ї.

За результатами її звернень працівники поліції складали протоколи про адміністративні правопорушення за вчинення домашнього насильства відносно неї.

Зазначила, що на даний час існує реальна загроза вчинення ОСОБА_2 відносно неї психологічного, фізичного насильства з спричиненням їй шкоди, страждань, тобто вважає, що існують обґрунтовані ризики настання більш тяжких наслідків для її психічного, а можливо і фізичного здоров`я.

Ухвалою суду від 02.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на заявлених вимогах наполягає та просить видати обмежувальний припис.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає.

Представник Подільського РУП ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 заявниця є матір`ю ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Подільськ Одеської області актовий запис № 173.

Згідно з постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2024 року ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2024 року ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2, ч.1 ст. 187 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.02.2024 року ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2, ч.1 ст. 187 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.12.2023 року ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2024 року ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2, ч.1 ст. 187 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно характеристики старости Великофонтанського старостинського округу Куяльницької сільської Ради, Подільського району Одеської області ОСОБА_2 , звільнився з місць позбавлення волі. На даний час ніде не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків.

За період проживання на території сільської ради проявив себе із задовільної сторони. В побуті ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і вітчима ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також вживає спиртні напої.

Згідно довідки старости Великофонтанського старостинського округу №20-25/836 від 09.12.2024 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , співмешканцем матері.

Згідно довідки старости Великофонтанського старостинського округу №20-25/837 від 09.12.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстрований, але проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить покійній бабусі ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між

іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», №68177, «Enea v. Italy», №55182, «Idalov v. Russia», №91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» №92237, «Козинець проти України», №52, «Лабіта проти Італії», №120, «Чембер проти Росії», №49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», №145.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст.26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або

особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Зокрема 06.02.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своєму рішенні в справі № 753/8626/19 зазначив «Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.»

Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону, програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Із вказаних доказів вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають по сьогоднішній день та на постійні основі, дії з боку ОСОБА_2 мають ознаки психологічного (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами, залякування, тощо) та фізичного тиску, є такими, що порушують психологічну недоторканість заявниці.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник ОСОБА_2 систематично вчиняє психологічне насильство відносно ОСОБА_1 , наявні обґрунтовані ризики вчинення ним насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 3 місяці.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 350-1, 350-2, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Подільське РУП ГУНП в Одеській області про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на три місяці, яким встановити тимчасові обмеження його прав, з наступними заборонами:

- перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

- наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та будь-який спосіб спілкуватися з нею.

- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб.

Повідомити про прийняте рішення Подільське районне управління поліції ГУНП в Одеській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на профілактичний облік.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 07.01.2025 року.