САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3033/24
Провадження №2/726/21/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.01.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі судового засідання Житарь С.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Рендюк Н.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Рендюк Наталя Василівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рендюк Н.В. в жовтні 2024 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позов наступним. Чоловік позивачки - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями першої черги за законом майна ОСОБА_4 є позивачка (його дружина ОСОБА_1 ) та їх син ОСОБА_3 . Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :40:002:0056, з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що розташована по за адресою АДРЕСА_1 , та на 6/20 часток у будинковолодінні, що розташоване на вказаній земельній ділянці. Земельна ділянка площею 0,1000 га, належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2 та належала до смерті чоловікові позивачки - ОСОБА_4 . На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, 11/20 часток в якому були набуті позивачкою та ОСОБА_4 в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.1978 року. Інша частка у будинку - 9/20 належить відповідачу ОСОБА_2 . Хоча об`єктом права власності відповідно до правовстановлюючих документів є ідеальні частки у будинковолодінні, а фактично у позивачки з чоловіком власності перебувала квартира № 2 , а у власності ОСОБА_2 - квартира № 1 . Позивачка прийняла спадщину, оскільки 08 серпня 2024 року звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В., позивачці були видані свідоцтва про право власності. Відповідач ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька не звертався, з спадкодавцем на момент його смерті не проживав, так як у 2000 році разом з сім`єю виїхав до Республіки Португалія, з цього часу він припинив спілкування з батьками, додому не повертався, однак на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 був зареєстрований разом з ним в одному житлі. Пояснює, що постановою від 04.10.2024 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, що складається з 6/20 частин житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , тобто на 3/20 ідеальних частин, оскільки в матеріалах спадкової справи № 23/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , відсутні документи, що засвідчують неприйняття спадщини, відмову від прийняття спадщини чи усунення від спадкування ОСОБА_3 . Звертає увагу суду, що оскільки ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 був зареєстрований, проте не проживав, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити про своєчасність прийняття спадщини, тому ОСОБА_3 як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті батька, а отже, не набув права на спадкове майно. Крім цього, постановою від 20.09.2024 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :40:002:0056, з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю документа про визначення часток на нерухоме майно, що перебуває у спільній сумісній власності з ОСОБА_2 . Зазначає, що вказана земельна ділянка була набута померлим ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 , власником 9/20 частин будинковолодіння, в результаті приватизації земель комунальної власності. Оскільки оформити право на спадщину без визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в позасудовому порядку неможливо, позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду. У зв`язку із вказаним вище просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Позивач та її представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував щодо його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою від 29 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

ОСОБА_1 , позивач по справі, та ОСОБА_4 17.10.1971р. уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданим Устянською сільською Радою Снятинського району 17.10.1971 р. (а.с.27) ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , видане Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.26)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на наступне спадкове майно: земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :40:002:0056, з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2 та належала до смерті чоловікові позивачки - ОСОБА_4 - відповідно до копії державного акту про право власності на земельну ділянку, інформації з ДЗК про право власності та речові права на земельну ділянку та копії кадастрового плану (а.с.14-16)

На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, 11/20 часток, в якому були набуті мною та ОСОБА_4 в період шлюбу на підставі договору купівлі- продажу від 28.08.1978 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21-22)

Відповідно до довідки про реєстрацію/останнє місце проживання № 631570/08 від 17.07.2024 року з 25.03.1988 р. по день смерті місце проживання ОСОБА_3 було квартира АДРЕСА_4 (а.с.28)

Після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В., було відкрито спадкову справу № 23/2024 р. (а.с.25)

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.10.2024 р. вих. 104/02-31, ОСОБА_1 , дружина спадкодавця, прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 шляхом подачі до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В., відповідних заяв про прийняття спадщини у шестимісячний строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. В заяві вказано про наявність ще одного спадкоємця - сина померлого - ОСОБА_3 , який на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем за однією адресою (а.с.34-35)

Відповідно до копії свідоцтва про право власності та копії витягу з Державного реєстру речових прав 19.09.2024 року було видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на набуте подружжям за час шлюбу майно, що становить 5/20 (11/20 : 2) часток житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Таким чином, розмір частки у праві власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , на яку відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_4 , становить 6/20 ідеальних частин (а.с.30)

19.09.2024 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/20 ідеальних часток у вищезазначеному будинковолодінні (а.с.32)

Крім того, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.10.2024 р. вих. 104/02-31 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. відмовлено мені у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, що складається з 6/20 частин житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , тобто на 3/20 ідеальних частин, оскільки в матеріалах спадкової справи № 23/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , відсутні документи, що засвідчують неприйняття спадщини, відмову від прийняття спадщини чи усунення від спадкування ОСОБА_3 (а.с.34-35)

Крім цього, постановою від 20.09.2024 року вих. 96/02-31 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :40:002:0056, з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю документа про визначення часток на нерухоме майно, що перебуває у спільній сумісній власності. (а.с.36-37)

Так, згідно п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Згідно підпунктів 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

За відомостями ДНАП Чернівецької міської ради від 17.07.2024 за № 631570/8 надано інформацію, що син спадкодавця на день відкриття спадщини був зареєстрований разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.28)

Таким чином, спадкоємець за законом за ст. 1261 цивільного кодексу України, син померлого спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_3 вважається таким спадкоємцем, що прийняв спадщину.

За результатами розгляду заяв позивачки ОСОБА_1 та поданих правовстановлюючих документів, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. 19.09.2024 року видано на ім`я позивачки свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на набуте подружжям за час шлюбу майно, що становить 5/20 (11/20 : 2) часток житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.30)

Таким чином, розмір частки у праві власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , на яку відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_4 , становить 6/20 ідеальних частин. (11/20 - 5/20)

19.09.2024 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/20 ідеальних часток у вищезазначеному будинковолодінні (а.с.32)

Свідоцтво про право на спадщину за законом на інших 3/20 частин житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, не видано у зв`язку з тим, що інший спадкоємець ОСОБА_3 заяв про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про видачу свідоцтв про право на спадщину нотаріусу не подавав.

Як вбачається з акту № 250, виданого директором «Чернівцікомунбуд» ОСОБА_5 про спільне проживання осіб на день смерті від 01 жовтня 2024 року, що підписаний сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_3 з 2000 року фактично за адресою своєї реєстрації в АДРЕСА_5 не проживає, та як він знаходиться за кордоном (а.с.29)

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила наступне. Вона є мешканкою АДРЕСА_6 . Її будинковолодіння розташоване по сусідству з позивачкою по справі. ОСОБА_4 , за життя, та ОСОБА_1 часто скаржились мені, що син їх покинув, з 2000 року з ними не спілкується взагалі, не залишив навіть контактних засобів зв`язку. Вони дуже переймались тим, що маючи єдиного сина, якого забезпечували всім необхідним, любили і виховували в ньому повагу до старших, на старості років залишились самі. Вони також часто звертались за допомогою по господарству до мене та інших сусідів, бо в силу віку не могли виконувати роботи, що потребували фізичних навантажень. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , організацією його поховання займалась ОСОБА_1 . Я та інші сусіди допомагали їй у цьому, бо її психологічний стан був важкий. Свідок підтвердила свої покази також і письмовими поясненнями (а.с.53-54)

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила наступне. Вона є мешканкою АДРЕСА_7 , живе по сусідству з помешканням ОСОБА_1 , їхні земельні ділянки межують, їй добре видно вхід у будинок позивачки. Коли у березні 2024 року помер ОСОБА_4 , організація його поховання лягла на плечі дружини ОСОБА_1 . Вона важко переживала смерть чоловіка, ОСОБА_8 та інші сусіди підтримали її в цей період її життя, допомагали з похованням. Про смерть чоловіка ОСОБА_1 повідомила свою онуку, доньку ОСОБА_9 , однак сам ОСОБА_9 на церемонію поховання батька не приїхав, матері не телефонував, не виказав їй свого співчуття, допомоги не запропонував. Останній раз свідок бачила ОСОБА_3 у 2000 році, стверджує, що він з батьками не проживав з моменту свого одруження, тобто фактично з 1992 року, а після переїзду у Португалію у 2000 року спілкування з ними припинив взагалі. Свідок підтвердила свої покази також і письмовими поясненнями (а.с.56-57)

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Згідно ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1269 ЦК України передбачено подання заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України визначені строки для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини . Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідно до органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. 1298 ЦК України передбачено, що Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Згідно підпунктів 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Також, у відповідності до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, зазначається, що обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Далі, згідно Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, зазначається, що:

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою.

Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки на теперішній час у зв`язку із відмовою нотаріуса видати Свідоцтво про право на спадщину, виникли обставини, які унеможливлюють право Позивача на оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Таким чином, з метою захисту порушених спадкових прав Позивача у зв`язку із неможливістю у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, Позивач ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даним позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ідентичне положення передбачено і в ч.1 ст. 321 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі вищезазначених доказів, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці, Україна, а відповідач ОСОБА_3 в цей час проживав на території Португалії (з 2000 р.) та проживає там зараз, відповідач фактично не міг постійно проживати разом із спадкодавцем в спадковому будинку за адресою: АДРЕСА_5 через відсутність його на території України.

Отже, враховуючи відсутність відповідача в Україні та постійне проживання відповідача за кордоном в Португалії на час смерті спадкодавця, він вважається таким, що не прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Заяву про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_4 , його син, відповідач ОСОБА_3 , до нотаріуса у шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, - не подавав, про вказане свідчить копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 не прийняв спадщину після смерті свого батька оскільки:

- не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини;

- не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України.

Отже, оскільки відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не прийняв спадщину після смерті свого батька, позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина спадкодавця, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, має право на отримання в цілому всього спадкового майна, яке залишилось після смерті її чоловіка, ОСОБА_4 .

Щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :40:002:0056, з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що розташована по за адресою АДРЕСА_1 , то вказана земельна ділянка була набута померлим ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 , власником 9/20 частин будинковолодіння, в результаті приватизації земель комунальної власності.

Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто кожному із співвласників земельної ділянки належить по 1/2 її частки.

Відповідно до ч.1-2 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади.

Відповідно до ч.3 ст.89 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст.89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.89 Земельного кодексу України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Таким чином, частки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :40:002:0056, з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що розташована по за адресою АДРЕСА_1 , є рівними і складають по 1/2 її частки у кожної.

Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 року у справі № 570/997/19 дійшов висновку, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду.

Відтак, вірним способам захисту за даних обставин є вимоги про визнання права власності на спадкове майно за позивачкою ОСОБА_1 .

Отже, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими, підтверджуються численними доказами та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 79, 80, 89, 133, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Рендюк Наталя Василівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 ідеальну частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :40:002:0056, з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :40:002:0056, з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що розташована за адресою АДРЕСА_1 - припинити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 3/20 частин житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, щорозташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності апеляційної скарги.

Повний текст рішення було складено 16.01.2025 р.

Головуючий суддя Л. В. Байцар