Єдиний унікальний № 371/1836/24
Номер провадження № 2/371/263/25
УХВАЛА

"15" січня 2025 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Кириленко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Петренко В.А.

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миронівка Київської області клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Миронівського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 17.12.2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

26.12.2024 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 перебуває на службі Національної поліції та перебуває на посаді - поліцейського взводу «2 роти 2 батальйону №1 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада» Національної поліції України «Лють». Просить справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу зупинити до припинення позивача у складі Національної поліції України, що переведена на воєнний стан.

14.01.2025 року на електронну адресу суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на клопотання про зупинення провадження у справі. ОСОБА_2 категорично заперечує щодо задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, окрім цього зазначив, що матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його участі. В своїх запереченнях посилається на те, що зупинення провадження у справі призведе до затягування розгляду справи, що порушує його права на своєчасний розгляд справи. У клопотанні не надано належних доказів, які підтверджують перебування сторони у складі Збройних силах України, неможливість участі сторони у судовому процесі. Нормами ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, у разу якщо сторона перебуває на службі у лавах ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Докази на підтвердження зазначеного ОСОБА_1 не надано. Просить в задоволенні клопотання про зупинення провадження відмовити.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує, строк на примирення просить не надавати.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала клопотання про зупинення провадження у справі з підстав викладеного у ньому.

Заслухавши думку відповідачки, вивчивши її клопотання, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваного питання, суд приходить до наступних висновків.

Згідно довідки №11327/59/13-2024 від 23.12.2024, виданої начальником відділу кадрового забезпечення управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 », капрал поліції ОСОБА_2 проходить службу в Національній поліції та перебуває на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку управління поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, серед іншого, у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Конструкція вказаної норми дає підстави для висновку, що визначена нею підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Указана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають здійснювати її розгляд, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Численна судова практика ВС щодо застосування вказаної норми закону вказує, що суди при вирішенні питання про зупинення провадження по справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, мають з`ясувати чи перебуває відповідна особа у складі ЗС України безпосередньо у військовій частині, що переведена на воєнний стан, та чи виконує вказана частина бойові завдання у зоні бойових дій, а також чи призвів призов особи на військову службу до об`єктивної неможливості цієї особи приймати участь у судовому засіданні.

Вказана правова позиція сформована зокрема, але не виключно, в постанові ВС від 25.04.2024 по справі № 852/2-а-1/24, постанові ВС від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19, постанові ВС від 09.11.2022 у справі № 753/19628/17 та від 29.03.2023 у справі № 756/3462/20 та ряді інших, що активно застосовується й апеляційними судами (зокрема, але не виключно у постанові від 30.04.2024 по справі №182/1239/23).

Доводи сторони відповідача про необхідність зупинення провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України ґрунтувалися виключно на довідці №11327/59/13-20204 від 23.12.2024. Однак, вказана довідка не є належним доказом підстав для зупинення провадження у справі за п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України. Станом на час подання клопотання про зупинення провадження та його розгляду, суду не надано доказів того, що позивач ОСОБА_2 перебуває безпосередньо у складі Збройних Силах України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002).

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому, поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя.

Відповідно до змісту ст.7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування до шлюбу не допускається.

За обставин даної справи, судом не встановлено підстав, що унеможливлювали б подальший розгляд справи про розірвання шлюбу.

Не встановивши підстав для зупинення провадження по справі, враховуючи характер спору, наслідки розгляду клопотання про зупинення провадження по справі для сторін, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі, та продовжувати розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 4, 43, п. 2 ч.1 ст. 251, 260-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення, на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Кириленко