Справа № 211/7625/24
Провадження № 2/211/604/25
РІШЕННЯ

іменем України

15 січня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Четверта криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, де третьою особою зазначено Четверту криворізьку державну нотаріальну контору Дніпропетровської області, та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 23.06.2010 звернулася із заявою до Четвертої криворізької нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , в наслідок чого державним нотаріусом зареєстровано спадкову справу 474/2010. Після закінчення строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, а саме 24.11.2010 позивач звернулась до Четвертої криворізької нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру. Однак, постановою №1886/02-31 від 24.11.2010, державним нотаріусом Артеменко Л.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у право установлювальному документі відсутня печатка. З огляду на зазначене, позивач вважає, що вона є спадкоємцем померлої за законом та має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належала за життя ОСОБА_2 , однак, через обґрунтовану відмову нотаріуса, позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.

Ухвалою суду від 10.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони у справі не з`явились.

Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, просила судові витрати віднести за її рахунок.

Представник Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Таборовець Н.В. просила розглянути справу за відсутності представника виконкому, заперечень щодо вимог позивача не мають.

Завідувач Четвертої криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Артеменко Л.М. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності державного нотаріуса.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Оскільки відповідач визнала пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд, враховуючи положення статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження, а.с. 7 копія свідоцтва про укладання шлюбу, а.с. 8 копія свідоцтва про смерть).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало померлій на підставі Свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 16.12.1999 (а.с. 11-13 копія свідоцтва з додатком).

ОСОБА_1 23.06.2010 звернулася із заявою до Четвертої криворізької нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , в наслідок чого державним нотаріусом зареєстровано спадкову справу 474/2010 (а.с. 9 копія витягу).

24.11.2010 своєю постановою державний нотаріус Четвертої криворізької нотаріальної контори Артеменко Л.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру. Відмову мотивовано тим, що в право установлювальному документі відсутня печатка (а.с. 10 копія постанови).

Відповідно до статей 1216-1218, 1220, 1222, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1234 Цивільного кодексу України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Частиною 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У статтях 15 та 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, та одним із способів захисту прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Але як вбачається з матеріалів цивільної справи у позивача наразі виникли реальні умови, які обмежують її право у реалізації нею своїх прав на належне їй нерухоме майно.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене вище, суд вважає встановленим факт того, що матір позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на законних підставах володіла квартирою АДРЕСА_2 , але від незалежних від неї підстав у право установлювальному документі на квартиру була відсутня печатка УЖКГ. Тому є підстави для визнання за позивачем права власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за законом, оскільки іншого шляху для захисту прав позивача немає - позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 200, 206, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ою ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 м2, житловою площею 29,2 м2, та складається з: житлової кімнати площею 17,4 м2, житлової кімнати площею 11,8 м2, кухні площею 7,2 м2, ванної кімнати площею 2,6 м2, туалету площею 1,0 м2, коридору площею 5,5 м2, комори площі 0,4 м2, коридору площею 2,1 м2, балкону площею 0,8 м2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та належало померлій на підставі Свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 16.12.1999.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 січня 2025 р.

Суддя Д.М. Ніколенко