Провадження №: 2/336/1207/2025
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Боєв Є.С, розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості до Заводського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2024 ОСОБА_2 , з посиланням на ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та роз`яснень Верховного Суду з питання внутрішньо переміщених осіб, справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла в провадження судді Боєва Є.С.

Суддя, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов висновку, що справа помилково направлена за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Згідно до відповіді № 834815 від 09.10.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Василівського районного суду Запорізької області, але відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 14.09.2022 № 49/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області на Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Передаючи справу на розгляд до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Марченко Н.В. виходила з того, що на даний час відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає як внутрішньо переміщенна особа за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, суддя посилалась на роз`яснення від 02.09.2022 року Верховного Суду, де вказано, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО, та маючи відповідну довідку про взяття на облік, може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Але якщо такої довідки у переселенця немає, тобто особа з тих чи інших причин не зареєструвалася як ВПО, але все ж хоче подати позов у суд, то, на жаль, у такому випадку позов у найближчий суд особа подати не зможе. В такому випадку переселенці повинні подавати позови в ті суди, яким була визначена територіальна підсудність судів, які залишаються в зоні бойових дій чи в окупації. Виняток встановлення факту смерті. Такі позови, як зазначили у ВС, подаються у будь-який місцевий суд загальної юрисдикції на території України.

Тобто, вказане вище роз`яснення стосується справ, де внутрішньо переміщенною особою є позивач.

Отже, суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Марченко Н.В. помилково визначила територіальну підсудність вказаної справи за Шевченківським районним судом м.Запоріжжя.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 378 ЦПК України, прийняття судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Ураховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, суд приходить до висновку про необхідність повернути матеріали позовної заяви, як помилково направлені, до Заводського районного суду м. Запоріжжя, оскілька цивільна справа підсудна суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

При цьому вказане не є спором щодо підсудності, як це визначено у ст. 32 ЦПК України, оскільки справа була надіслана до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя помилково, тобто всупереч приписів ст. 31 ЦПК України.

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 187, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу 332/5848/24 за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - повернути до Заводського районного суду м. Запоріжжя як таку, що направлена до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя помилково.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Є.С. Боєв