Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6146/24 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В.
Категорія 68 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №296/6146/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Томашевською Оксаною Анатоліївною

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 27 вересня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Петровської М.В. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 через представника адвоката Томашевську О.А. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 . Просить: розірвати шлюб між нею і ОСОБА_2 , укладений 07 серпня 2004 року; визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей: повнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Впродовж останніх двох місяців відношення у них із відповідачем стали неприйнятними, а спроби у свій час примиритися бажаних наслідків не принесли. Наразі фактичні подружні відносини між ними припинилися та вона не бажає їх відновлювати. Хоча останні два місяці проживають разом, але спільного господарства вони із відповідачем не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам її та дітей, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Спір між батьками про місце проживання малолітнього сина відсутній. Вона, як мати, повністю займається вихованням, забезпеченням та розвитком малолітнього сина ОСОБА_2 , що є підставами для проживання дитини із нею.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 27 вересня 2024 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення подружжя задоволено частково. Сторонам наданий строк для примирення терміном чотири місяці, тобто, до 27 січня 2025 року. Провадження в цивільній справі зупинено до 27 січня 2025 року та після поновлення провадження у справі призначено судове засідання на 28 січня 2025 року.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Томашевську О.А. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що відповідно до норм чинного сімейного законодавства України добровільність шлюбу - одна з основних його засад і примушування до збереження шлюбу заборонено на законодавчому рівні. Для ухвалення рішення про розірвання шлюбу суду достатньо переконатися в тому, що збереження цього шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з подружжя, яким у даній справі виступає позивач і наполягає на розірванні шлюбу. Суд першої інстанції, надаючи строк для примирення подружжя Дідківських та зупиняючи провадження у справі на чотири місяці, не надав оцінки тому, що подана відповідачем заява ґрунтується лише на бажанні відповідача не розривати шлюб. Суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя при розгляді справи про розірвання шлюбу. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків стосовно надання строку на примирення та зупинив провадження у справі, чим порушив право позивача на належний судовий захист та допустив зловживання відповідачем своїми процесуальними правами.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши в частині зупинення провадження у справі законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень п.14 частини першої ст.353 та ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частина сьома ст.240 ЦПК України передбачає, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

За положеннями п.4 частини першої ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Згідно з п.3 частини першої ст.253 ЦПК України у випадках, встановлених п.4 частини першої ст.251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Із системного аналізу процитованих вище норм права випливає, що якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки пункту 4 частини першої ст.251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що передбачене ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2004 року, від якого мають двоє дітей: повнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9,18-19).

Наразі ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_2 з нею, тобто матір`ю.

Відповідач ОСОБА_7 подав до суду першої інстанції письмову заяву, у якій пояснив, що заперечує щодо задоволення позову та попросив суд першої інстанції надати сторонам строк для примирення терміном шість місяців (а.с.78).

Розглянувши ініціативу відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про надання сторонам строку для примирення терміном чотири місяці, а за таких обставин, провадження у справі законно зупинено до закінчення строку для примирення, який не перевищив гранично допустимий. У разі надання судом строку для примирення - зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу носить для суду обов`язковий характер.

Відповідно до частини першої ст.353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, щодо зупинення провадження у справі (п.14 цієї частини статті). Оскарження ухвали щодо надання подружжю строку для примирення до переліку ухвал частини першої, який є вичерпним, не внесено, а заперечення на ухвалу щодо надання подружжю строку на примирення можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду про розірвання шлюбу.

Підсумовуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, що могло б бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в частині зупинення провадження.

Ухвала суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування або зміни відсутні, а тому вона в частині зупинення провадження залишається без змін.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України ухвала суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі залишається без змін.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Томашевською Оксаною Анатоліївною, залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 27 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: