Справа № 128/4107/23
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Мазура Олександра Валентиновича, про стягнення судових витрат в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини,

УСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Мазур О.В., звернувся до суду з вищевказаною заявою, яку мотивує тим, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала справа № 128/4107/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про позивача, як батька, з актового запису про народження дитини (про оспорювання батьківства). 20.11.2024 судом постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі поданого позивачем клопотання. При цьому у відзиві, а також заявами від 19.11.2024 та від 20.11.2024 представником відповідача було повідомлено, що стороною відповідача буде подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу з доказами їх понесення. Відповідачка бажає скористатись своїм правом на відшкодування понесених нею судових витрат, які виникли внаслідок безпідставного звернення позивача до суду.

Таким чином, на підставі поданих ним документів, представник відповідача просить стягнути з позивача понесені відповідачем документально підтверджені судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги адвоката, в розмірі 42 500 грн та судові витрати, пов`язані із вчиненням дій, необхідних для розгляду справи, а саме прибуттям до України для проведення судово-генетичної експертизи, в розмірі 6 063, 28 грн (а.с. 151 153).

Представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Берзінь С.Л., подав до суду письмові заперечення проти вищевказаного клопотання, згідно яких зазначив, що заявлені відповідачем судові витрати не підтверджені належними і допустимими доказами та по своїй суті не відповідають критеріям співмірності та розумності. Гонорар за правничу допомогу в розмірі 42 500 грн є значним для цієї категорії справ та не відповідає складності справи і витраченому адвокатом часу, оскільки справа не є складною, «гонорар успіху», передбачений договором, може застосовуватись лише в разі відмови в задоволенні позову, але позов було залишено без розгляду, адвокат особисто не ознайомлювався з матеріалами справи та брав участь лише в одному засіданні, акту наданих послуг, підписаного відповідачкою, ним не надано.

Окрім цього, представник позивача зазначає, що відповідачем не надано доказів понесення відповідачем витрат на прибуття до України, оскільки на підтвердження вказаних витрат надано копії бланків замовлення на бронювання місць для проїзду, але бронювання не є доказом оплати чи проїзним документом, оскільки підлягає обміну на квиток чи інший проїзний документ після сплати відповідної суми зазначених коштів. Підтвердження здійснення відповідачем оплати квитків суду не надано, а тому в такій вимозі має бути відмовлено у повному обсязі.

За вказаних обставин, представник позивача просить суд відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із вчиненням дій, необхідних для розгляду справи, а саме прибуттям до України для проведення судово-генетичної експертизи, в розмірі 6 063, 28 грн, а також відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 42 500 грн або зменшити відповідні витрати за наявності встановлених судом підстав для їх стягнення (а.с. 174 177).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання з розгляду поданої заяви не з`явилися, однак представник відповідача подав до суду заяву, відповідно до якої зазначив, що заяву підтримують в повному обсязі, просить її задовольнити та судове засідання проводити без його участі та без участі його довірительки.

Позивач та його представник в судове засідання також не з`явилися, однак представник позивача також подав до суду заяву, відповідно до якої просив провести судове засідання за відсутності позивача та його представника, відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу в сумі 42 500 грн або зменшити відповідні витрати за наявності встановлених судом підстав для їх стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши заяву та долучені до неї документи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2024 позовну заяву залишено без розгляду за заявою представника позивача.

З огляду на заяву представника відповідача про стягнення судових витрат, надану до суду 19.11.2024 та не відкликану до завершення розгляду справи, представник відповідача зазначив про намір стягнути з позивача судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи, які будуть документально підтверджені у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, судом не було вирішено при постановленні ухвали від 20.11.2024 розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, між сторонами.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Докази понесення судових витрат стороною відповідача були надіслані до суду засобами поштового зв`язку 25.11.2024, тобто з дотриманням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

З наданого Договору про надання правової (правничої) допомоги від 29.02.2024, укладеного між адвокатом Мазуром О.В. та ОСОБА_1 , встановлено, що за укладеним договором сторони визначили, що предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами професійної правничої допомоги, що полягає у захисті прав та інтересів клієнта у Вінницькому районному суді Вінницької області у цивільній справі № 128/4107/23.

Згідно п.п. 4.1 - 4.2, сторони погодили фіксований розмір гонорару адвоката, а саме однаковими платежами тричі по 8 500 грн (у триденний строк з дня укладення договору, до 20.03.2024 та до 20.04.2024), крім цього, погодили гонорар в сумі 17 000 грн, який сплачується тільки в разі досягнення вказаного результату відмови у задоволенні позову (а.с. 153).

Відповідно до копії платіжних інструкцій від 18.02.2024, від 20.03.2024, від 21.04.2024 та від 20.11.2024, ОСОБА_1 переказала Мазуру О.В. кошти в сумах, вказаних в договорі, в тому числі 17 000 грн, які мали бути нею сплачені лише в разі відмови в задоволенні позову (а.с. 154 157).

В той же час, адвокатом надано Детальний опис робіт наданої правничої допомоги відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України відповідно до договору про надання правової допомоги від 29.02.2024, за його одноосібним підписом, де ним вказано кількість витраченого часу та вартість однієї години роботи або наданої послуги, яка вказана ним в розмірі 1 500 грн за одну годину, на загальну суму 42 500 грн, в тому числі 17 000 грн за досягнення позитивного результату в процесі розгляду справи (а.с. 158).

При цьому суд звертає увагу, що даний Детальний опис робіт не підписаний відповідачкою, як отримувачем вказаних послуг, та суперечить договору про надання правової (правничої) допомоги від 29.02.2024, укладеному між адвокатом Мазуром О.В. та ОСОБА_1 , тому при вирішенні питання про відшкодування відповідачці понесених витрат на професійну правничу допомогу суд керується саме умовами договору, погодженого сторонами такої допомоги (а.с. 153).

Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Зважаючи на те, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу та до закінчення судових дебатів у справі зроблено відповідну заяву про надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів судових витрат, та в межах передбаченого законом строку подано відповідні докази разом з доказами їх надсилання іншій стороні, при цьому сторона позивача мала достатньо часу для належної підготовки до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, відповідно, дотримання принципу змагальності сторін було забезпечено.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу відповідача завищеним та не співмірним складності справи та обсягу наданих послуг, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, оскільки дії позивача у вигляді звернення до суду є реалізацією його конституційного права та такі дії не можна вважати повністю необґрунтованими, оскільки вони були обумовлені наявністю сумніву в дійсності його батьківства, що може бути встановлено лише за наслідком проведення відповідного генетичного дослідження, проведення якого в добровільному порядку відповідач уникала. Суд також враховує обсяг виконаної адвокатом відповідача роботи, згідно матеріалів справи, яка також скористалася гарантованим конституційним правом на надання професійної правничої допомоги, але при погодженні вартості таких послуг також мала керуватись принципами розумності та справедливості, а тому вважає, що заява в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення в частині стягнення з позивача таких витрат в сумі 8 500 грн, що відповідає п.п. 4.2.1. Договору про надання правової (правничої) допомоги від 29.02.2024.

Крім цього, представник відповідачки стверджує, що нею понесено витрати, пов`язані з наданням доказів суду, а саме з приїздом до України разом із сином для участі в проведенні судово-генетичної експертизи.

Згідно ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Водночас, на підтвердження таких витрат суду надано копії бланків замовлення на бронювання місця від 06.09.2024, якими було заброньовано квитки з відправленням 23.09.2024 з м. Глівіце та прибуттям 24.09.2024 до м. Вінниця на ім`я « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 », згідно яких вказано саме про бронювання, а не оплату проїзду, та зазначено, що оплата здійснюється при посадці (а.с. 160, 161).

Також на ім`я « ОСОБА_3 » та на ім`я « ОСОБА_4 » було заброньовано квитки з відправленням 26.09.2024 з м. Вінниця та прибуттям 27.09.2024 в м. Глівіце, згідно наданої копії бронювання, в ньому ж зазначено, що дане бронювання не є підтвердженням оплати, не є квитком/проїзним документом в розумінні чинного законодавства України та підлягає обміну на квиток/проїзний документ після сплати відповідної суми коштів (а.с. 164, 165).

Та суд наголошує, що доказів оплати проїзду за наданими копіями бронювання стороною відповідача не надано, надано лише копію платіжної інструкції № P24AD3457 від 24.09.2024, водночас, згідно даної платіжної інструкції ОСОБА_1 було здійснено переказ власних коштів на рахунок ОСОБА_5 на суму 2 850 грн (а.с. 163). Будь-які докази призначення даної оплати саме за надання послуг перевезення, та надання таких послуг ОСОБА_5 , в матеріалах справи відсутні.

За викладених обставин, суд вважає недоведеними заявлені до стягнення витрати, пов`язані із вчиненням дій, необхідних для розгляду справи, а саме прибуттям до України для проведення судово-генетичної експертизи, в розмірі 6 063, 28 грн, а тому в цій частині заява задоволенню не підлягає.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 137, 140, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Мазура Олександра Валентиновича, про стягнення судових витрат в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитинизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 500 грн.

В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 14.01.2024.

Суддя: