Справа № 523/419/25
Провадження №2-н/523/227/25
УХВАЛА

"13" січня 2025 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши матеріали заяви Дочірнього підприємства «Житлове управління «Ренесанс-92» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник ДП «ЖУ «Ренесанс-92» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу, суд приходить до наступного висновку.

Так зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ім`я боржника вказано « ОСОБА_1 ». Разом із тим у прохальній частині заяви, заявник просить стягнути суму заборгованості з іншої особи « ОСОБА_2 ».

Суддя встановив, що по змісту заяви про видачу судового наказу боржник вказаний по різному, а саме: « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_2 ». Тобто, ім`я, вказаної в заяві про видачу судового наказу, особи не співпадає.

Згідно частини 2 статті 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Отже, стягувачем зазначена хибна інформація щодо особи боржника, що є порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України судом було направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання боржника ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Єдиного державного демографічного реєстру, божник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.32 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України вимоги, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості з оплати за комунальні послуги повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Матеріали справи свідчать про те, що заявленою вимогою у даній справі є стягнення заборгованості за комунальні послуги, які надавалися до будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, дана справа не підсудна Суворовському районному суду м.Одеси.

Оскільки заяву про видачу судового наказу було подано з порушенням пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, а також, правил підсудності, суд вважає, що слід відмовити Дочірньому підприємству «Житлове управління «Ренесанс-92» у видачі судового наказу щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1 , роз`яснивши право на звернення із такою заявою до суду за належною підсудністю.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 160, 161, 165 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Дочірнього підприємства «Житлове управління «Ренесанс-92» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що заявник у цьому випадку має право звернутися з такою самою заявою до суду за належною підсудністю.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя