Справа № 482/2863/23
Номер провадження 2/482/216/2025
14 січня 2025 року місто Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Баранкевич В.О., секретар судового засідання Лебедьєва А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса, Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами,-
22.12.2023 року до Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 58 406 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста шість) грн. 43 коп., з яких: 41 365,34 грн - інфляційне збільшення; 17 041,09 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами.
Позовна заява обґрунтована тим, що 23 червня 2008 року Новоодеським районним судом Миколаївської області, було ухвалено заочне рішення за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний Банк» про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний Банк» 187 442 гривень 67 копійок боргу, а також 1 700 гривень судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.
Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з кредитного договору №834 від 12 листопада 2007 року
09.07.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 63 про відступлення прав вимоги.
За змістом пункту 39 Додатку № 1-1 до Договору № 63 про відступлення права вимоги від 09.07.2019 року, до ОСОБА_1 перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_2 за кредитним договором №834 від 12.11.2007 року.
Таким чином, ПАТ «Український професійний банк» відступило ОСОБА_1 права вимоги за вищевказаним договором, а отже, ПАТ «Український професійний банк» вибуло із правовідносин за вказаним договором.
Згідно розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 58 406 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста шість) грн. 43 коп.
Позивач стверджує, що протягом всього часу з моменту винесення судового рішення, відповідач безпідставно користувався та продовжує користуватись коштами, які належать до сплати ОСОБА_1 , який являється правонаступником ПАТ «Український професійний банк», тому, позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача грошових коштів, у порядку статті 625 Цивільного кодексу України, а саме 3 % річних за прострочення виконання рішення суду.
11 березня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позовних вимог.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав, правом надання відзиву не скористався.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, на підставі ухвали суду, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, позивач проти такого вирішення справи заперечень не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
12 листопада 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український професійний банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 834.
Відповідно до умов даного договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 16 693,00 доларів США на придбання автомобіля та 3104,05 доларів США на оплату страхових платежів зі сплатою 12% річних строком з 12 листопада 2007 року по 10 жовтня 2012 року.
23 червня 2008 року заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області, позовну заяву Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний Банк» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний Банк» 187 442 гривень 67 копійок боргу, а також 1 700 гривень судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.
09 липня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк», від імені якого діє виконуючий обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Шаров Володимир Сергійович (надалі - Банк) та ОСОБА_1 було укладено Договір №63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив, а ОСОБА_1 набув права вимоги до групи позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до ОСОБА_2 за кредитним договором №834 від 12.11.2007 року, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1-1 та Додатку №1-2 до цього Договору.
Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором №63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.07.2019 року.
З урахуванням даних обставин, суд встановив, що ПАТ «Український професійний банк» вибуло із правовідносин за вказаними договорами, а ОСОБА_1 став правонаступником ПАТ «Український професійний банк» у правовідносинах, що виникли на підставі Кредитного договору №834 від 12.11.2007 року.
У зв`язку з тим, що відповідач безпідставно користувався та продовжує користуватись коштами, які належать до сплати ОСОБА_1 на підставі Кредитного договору №834 від 12.11.2007 та закріплені рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2008 року по справі № 2-905/2008, у ОСОБА_2 виникла заборгованість перед позивачем за інфляційними втратами та 3% відсотками.
Згідно розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 58 406 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста шість) грн. 43 коп.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Отже, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 перед правонаступником ПАТ «Український професійний банк»- ОСОБА_1 є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права.
За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті У країни чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-п.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України, у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.
Таким чином, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.
Суд звертає увагу на те, що нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, на будь-яке грошове зобов`язання поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України в тому числі і на зобов`язання щодо виконання рішення суду майнового характеру.
Судом встановлено, що у даному випадку відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем за рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2008 року по справі № 2-905/2008.
Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Як вбачається з рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2008 року по справі № 2-905/2008, зобов`язання Відповідача виражено у гривні.
Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ст. 541, 542 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних за користування коштами підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 858,88 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 18, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст.223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України; ст.ст.1, 3, 16, 509, 525, 526, 610-612, 625-626, 629 ЦК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 58 406 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста шість) грн. 43 коп., з яких:
- 41 365,34 грн - інфляційне збільшення;
- 17 041,09 грн - 3% річних за користування грошовими коштами.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 858,88 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий суддя: В.О. Баранкевич