Провадження № 2/211/413/25
РІШЕННЯ

іменем України

15 січня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі по тексту ТОВ «Фінансова компанія управління активами») звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі по тексту - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №3475963. У наслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість у сумі 12 766,66 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 2 766,66 грн. - суми заборгованості за відсотками. 21.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено Договір факторингу №2106, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 21.06.2021, укладеним між відповідачем та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 12 766,66 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04.10.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Справа надійшла до суду 05.11.2024.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2024 справу розподілено на суддю Ніколенко Д.М.

Ухвалою суду від 05.11.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.11.2024 представником відповідача Романенком Є.О. через систему «Електронний суд» до суду скеровано відзив на позовну заяву, який надісланий Солом`янським районним судом міста Києва та надійшов на адресу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 05.12.2024, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідач не отримувала жодних коштів у кредит, не має будь-яких непогашених кредитів або боргів перед відповідачем, не визнає начебто наявну заборгованість. Позивач ніколи не підписувала нотаріально посвідчених та будь-яких інших кредитних договорів. Будь-яких документів від кредитора, нотаріуса ніколи не отримувала. Відповідач не має карткового рахунку, на який начебто були перераховані позивачем кошти. Докази на підтвердження володіння відповідачем даним банківським рахунком не були надані позивачем. Відповідачу випадково стало відомо про наявність виконавчого напису нотаріуса №241046 від 26.06.2021, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», , заборгованості в сумі 30 785,00 грн., відповідно до Кредитного договору №3475963 від 30.10.2020, укладеного з TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Тобто, за цим же Кредитним договором №3475963 від 30.10.2020, за яким вже видано нотаріусом виконавчий напис, позивач звернувся з позовною заявою до суду у даній справі і фактично намагається повторно стягнути заборгованість. Спірний Кредитний договір №3475963 датується 30.10.2020, позивач звернувся до суду 24.09.2024, тобто від дати начебто укладення договору вже минуло май же 4 роки. Договором не передбачено строку позовної давності. Більшість умов договору містяться на веб-сайті відповідача. Долучений позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком, не містить об`єктивної інформації щодо погашення заборгованості за позикою і не може вважатися, на думку представника відповідача, належним доказом на підтвердження реальної заборгованості відповідача. Тому представник відповідача просить застосувати строки позовної давності у даній справі, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

12.11.2024 представником позивача Кожем`яченко Ю.М. через систему «Електронний суд» до суду скеровано відповідь на відзив, відповідно до якої представник просить позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що договір позики від 30.10.2020 відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора. Слід зазначити, що без власного волевиявлення ОСОБА_1 та без надання нею інформації необхідної для укладення договору позики Кредитодавець би не здійснювалися дії щодо надання коштів на картковий рахунок вказаний Відповідачем. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності яких не спростована. Крім того, 08.05.2024 Солом`янський районний суд міста Києва відкрито провадження у цивільній справі №760/9959/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» про скасування виконавчого напису нотаріуса, який виданий на підставі договору позики №3475963 від 30.10.2020. Таким чином, у разі не укладання правочину та/або недійсності з інших підстав, Відповідач не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визнання договору позики №3475963 від 30.10.2020 недійсним, адже з дати укладання зазначеного вище договору позику Відповідач має статус боржника в кредитному реєстрі. Доказів того, що персональні дані Відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були викрадені/використанні іншими особами, для укладення кредитних договорів від його імені, Представником Відповідача до суду не надано. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно Відповідача шахрайських дій Відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладеного договору. Щодо відступлення заборгованості за договором факторингу №2106 від 21.06.2021. Звертає увагу, що п.5.2. Договору факторингу №2106 від 21.06.2021 встановлено, що перехід від Позикодавця/первісного кредитора до Позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Виконання п.5.2. Договору факторингу підтверджується підписанням сторонами Додатку №4 та №5 до Договору факторингу. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 до Договору факторингу №2106 від 21.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до Відповідача. Таким чином, момент переходу права грошової вимоги є підписання додатку №4 та №5 до Договору факторингу №2106 від 21.06.2021, а не з моменту оплати за вказаним вище договором факторингу, тому розрахунок або не розрахунок за вказаним вище договором факторингу не впливає на перехід права грошової вимоги, не є предметом зазначеного спору та не впливає на права та обов`язки Відповідача. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у вересні 2024 року про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а договір позики укладено 30.10.2020. У матеріалах цивільної справи міститься запит Позикодавця (Користувач електронного платіжного засобу) до платіжної системи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» (платіжна інфраструктура, що надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку/еквайер) про надання підтвердження прийняття до виконання платіжної інструкції про ініціювання платіжної операції в сумі 10 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 . У відповідь на зазначений запит ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» повідомила, що 30.10.2020 сума 10 000 грн. за номером платіжної карти № НОМЕР_1 прийнято до виконання та виконано. Твердження відповідача щодо не відповідності наданого позивачем розрахунку заборгованості є безпідставними та не обґрунтованими, оскільки Відповідач у разі непогодження з відповідним розрахунком суми заборгованості вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум, як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими. Слід врахувати, що Представником Відповідача до заяви жодних доказів з метою справедливого вирішення спору, на підтвердження обставин викладених у відзиві надано не було (виписку із карткового рахунку Відповідача, в якій відображено отримання/неотримання кредитних коштів, відповіді з АТ «Універсал Банк» про не належність зазначеної у договорі карти Відповідачу, доказів не укладання зазначеного договору, не належність електронної пошти або телефонного номеру Відповідачу зазначеного в договорі позики, тощо), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами Позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

13.11.2024 представником відповідача Романенком Є.О. через систему «Електронний суд» до суду скеровано заперечення (на відповідь на відзив). В обґрунтування заперечення представник зазначив, що введення карантину та воєнного стану не є безумовною підставою для продовження строків позовної давності. У даній справі позивач не наводить обставини, що виникли внаслідок запровадження карантину та воєнного стану, які унеможливили звернення до суду з позовною заявою. Більш того, позивач у період дії карантину 26.06.2021 отримав виконавчий напис нотаріуса та 03.09.2021 було відкрито виконавче провадження за цим же договором, але на більшу суму 30 785,00 грн. Крім того, необхідно враховувати наступне. Позивач фактично намагається перекласти тягар обов`язку доказування на відповідача, адже не може довести належними та допустимими доказами обставини, які визначені ним у позовній заяві, зокрема, щодо укладення договору позики, отримання грошових коштів, належність карткового рахунку відповідачу. Відповідач не підписувала будь-яких договорів за допомогою ідентифікатора, позивач не надає жодного доказу на підтвердження ідентифікації відповідача як підписанта даного договору. Як визнається позивачем, на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавчий напис нотаріуса, який виданий за заборгованістю за цим же договором, за яким позивач звернувся до суду у даній справі. Виконавчий напис нотаріуса оскаржується, однак рішення по суті справи не прийняте і не набрало законної сили. Тобто позивач намагається вдруге стягнути начебто наявну заборгованість за тим самим договором. У позивача відсутнє право вимоги до відповідача, оскільки долучені до позовної заяви докази не підтверджують факту переходу права вимоги від первісного позикодавця до позивача. Враховуючи вищевикладене, представник просить застосувати строки позовної давності у даній справі, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.12.2024 клопотання представника позивача задоволено, витребувано доказу у справі.

19.12.2024 витребувані докази на адресу суду.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідно до заяви представник позивача Кожем`яченко Ю.М. просить розглянути справу за її відсутності, на вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник Романенко Є.О. у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2020 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3475963, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 10 000, грн. строком на 30 днів, процентна ставка (базова), фіксована: 1,99% на день; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 251,85%, орієнтальна загальна вартість позики: 12 070,00 грн. Вказаний договір був підписаний відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором: 1y7J1powJV ідентифікатор введено 30.10.2020 о 17:35:36.857 (а.с. 16 копія договору, а.с. 17 копія довідки про ідентифікацію).

Підписавши договір, відповідач ОСОБА_1 погодилася з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).

Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами.

Тому суд відхиляє заперечення сторони відповідача з приводу не надання позивачем доказів щодо наявності між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитних відносин, тощо, вважаючи його необґрунтованим. Оскільки матеріали справи та надані Позивачем докази спростовують це.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1, ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Враховуючи наведене, кредитний договір між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом достовірно встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_2 , яка була емітована АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (а.с. 38-40, 41 копії інформації), даний факт підтверджується як доказами, долученими позивачем при поданні позову до суду, так і доказами, отриманими за ухвалою суду про витребування доказів (а.с. 122, 123). Тому суд повністю відхиляє заперечення сторони відповідача з цього приводу, вважаючи їх необґрунтованими.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наявним у матеріалах справи, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором у погоджені сторонами строки (30 днів) не виконала, суму кредиту та відсотки за користування ним не сплатила.

Згідно з наданим ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунком (а.с. 12-15), загальна сума заборгованості відповідача станом за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3475963 від 30.10.2020 становить 12 766,66 грн., з яких: 10 000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 2 766,66 грн. - суми заборгованості за відсотками.

21.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено Договір факторингу №2106, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФКУА» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі Прав вимоги (а.с. 21-34 копія договору з додатками, а.с. 77 копія акту звірки).

Відповідно до витягу з Реєстру Прав вимоги №1 від 21.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набув права грошової вимоги до відповідача за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3475963 від 30.10.2020 у сумі 20 760,00 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 10 760,00 грн. - суми заборгованості за відсотками (а.с. 35-37 копія реєстру).

Також позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунок позивача.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Часиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Враховуючи фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів та відсотків не виконала, у результаті чого виникла заборгованість за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) 3475963 від 30.10.2020, право вимоги за яким, на підставі Договору факторингу №2106 від 21.06.2021, перейшло до ТОВ «ФКУА», то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФКУА» підлягає стягненню загальна сума заборгованості за вказаним договором позики у розмірі 12 766,66 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками 2 766,66 грн.

Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка дають суду підстави для задоволення заявлених позивачем вимог у повному обсязі.

Щодо наявність виконавчого напису №241046 від 26.06.2021, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», , заборгованості в сумі 30 785,00 грн., відповідно до Кредитного договору №3475963 від 30.10.2020, укладеного з TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Судом встановлено, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа №760/9959/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Рішенням від 25.12.2024 позов ОСОБА_1 було задоволено, виконавчий напис №241046 від 26.06.2021, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем визнано таким, що не підлягає виконанню (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124047574). Як вбачається з рішення, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 26.06.2021 за заявою ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було вчинено виконавчий напис №241046 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 30 785,00 грн. за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3475963 від 30.10.2020. Однак, беручи до уваги те, що рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, ба більше позивачем подано даний позов до суду, після пред`явлення відповідачем у даній справі позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, крім того, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», звертаючись до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, зменшило суму заборгованості, тому суд відхиляє заперечення сторони відповідача щодо подвійного стягнення. Тим більше, що стороною відповідача не було надано доказів щодо примусового стягнення приватним виконавцем Жданович В.М. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» будь-якої суми заборгованості у межах виконавчого провадження №66694641.

Щодо застосування строку позовної давності.

Представником відповідача заявлено вимогу про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності. Але суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача з огляду на наступне.

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячними погашенням платежів.

Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визнано місяцями.

Отже, поряд з установленим строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число місяця останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За змістом ст. ст. 256, 257, 261, 262, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначається моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Аналізуючи умови договору і зміст зазначених правових норм, можна зробити висновок про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору зазначено періодичними/щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі №6-31цс15, від 06.04.2017 у справі №6-522цс17 та від 19.03.2014 у справі №6-20цс14.

Зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якою заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові (ст. 262 ЦК України).

Як вбачається з Договору, строк кредитування становив 30 днів, після його спливу Позичальник мала здійснити погашення отриманого кредиту та сплатити відсотки за його користування.

З викладеного вбачається, що зобов`язання за кредитним договором повинно обчислюватися з моменту настання строку погашення. Тобто позичальник мала виконати свої зобов`язання перед кредитором у строк до 30.11.2020. Відповідно позивач повинен був звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості у строк до 30.11.2023. У свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося до суду з позовом 25.09.2024.

Однак, з цього приводу треба зауважити наступне.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020.

«Карантинні» норми також були установлені п. 12 розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Законодавець застосував слово «продовжується», отже, він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії карантину, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення карантину.

Крім того, Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків давності, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19 ЦК викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 422,40 грн., сплачений ним при подачі позову, тому, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати у заявленому розмірі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (, юридична адреса: Київська область, м.Ірпень, вул.Соборна, буд.98А, прим.70) суму заборгованості за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3475963 від 30.10.2020 у сумі 12 766 (дванадцять тисяч сімсот шістдесят шість) гривень 66 копійок, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 2 766 (дві тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 66 копійок; та судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 січня 2025 р.

Суддя Д.М.Ніколенко