Провадження № 2/357/812/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

13 січня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква в залі суду № 6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2024 року адвокат Мустіпан Ольга Володимирівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, в якому просила в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором позики, зареєстрованого в реєстрі за № 207 від 07.02.2024 року в сумі 8252728,19 грн, що складається з суми основної заборгованості у розмірі 1551831,74 грн, що є еквівалентом 38300,00 доларів США (за курсом НБУ 12.06.2024 року 1 долар США = 40,5178 грн) та пеня у розмірі 6700896,45 грн, на користь ОСОБА_1 звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб - автомобіль марки LAND ROVER, комерційний опис RANGE ROVER, особливі відмітки: загальний легковий універсал, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , колір сірий, який є предметом застави за договором застави від 07.02.2024 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 208, шляхом продажу на публічних торгах згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Згідно п. 1 Договору позики Позичальник отримує від Позикодавця, а Позикодавець, в особі представника, передає у позику Позичальнику грошову суму в розмірі 1441053 (один мільйон чотириста сорок одна тисяча п`ятдесят три) гривні 00 копійок, що є еквівалентом 38300,00 (тридцять вісім тисяч триста) доларів США 00 центів, за офіційним курсом валют встановленим НБУ, на день підписання цього договору (із розрахунку 1 (один) долар США - 37,6254 гривень), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві вказану позику у строк до 07.03.2024 року на умовах встановлених у договорі. 07 лютого 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 208. Згідно п. 1 Договору застави транспортного засобу, Заставодавець (відповідач) з метою забезпечення повного виконання зобов`язання, зазначеного в п. 2 даного Договору, передає в заставу Заставодержателю (позивач), а Заставодержатель приймає від Заставодавця в заставу на умовах, визначених даним договором, рухоме майно, зазначене в п. 4 даного Договору. У п.2 Договору застави транспортного засобу визначено, що даним договором забезпечується виконання зобов`язань перед Заставодержателем за Договором позики, укладеним між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) від 07 лютого 2024 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. 07 лютого 2024 року за реєстровим № 207, зі всіма додатковими угодами, змінами і доповненнями до нього (надалі - «Основне зобов`язання»), а саме: повернення позики у розмірі 1 441 053,00 (один мільйон чотириста сорок одна тисяча п`ятдесят три) гривні 00 копійок, що є еквівалентом суми 38 300,00 (тридцять вісім тисячі триста) доларів США 00 центів, за офіційним курсом валют встановленим НБУ, на день підписання цього договору (із розрахунку 1 (один) долар США - 37,6254 гривень), в строк до 07.03.2024 (сьомого березня дві тисячі двадцять четвертого) року включно. Погашення заборгованості Позичальником за Договором позики здійснюється на умовах, визначених Договором позики. Згідно п. 4 Договору застави транспортного засобу, на забезпечення виконання основного зобов`язання Заставодавець передає в заставу Заставодержателю рухоме майно, а саме: транспортний засіб - автомобіль марки LAND ROVER, комерційний опис RANGE ROVER SPORT, особливі відмітки: загальний легковий універсал, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , колір сірий, надалі - "Предмет застави". Предмет застави належить Заставодавцю на праві власності на підставі: Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8046 від 07.02.2024 року, дата першої реєстрації в Україні: 18.09.2020 року, дата поточної реєстрації: 07.02.2024 року. Відповідно до п. 9 Договору застави Заставодавець та Заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення та підписання цього Договору застави складає 1 441 053,00 грн. Пунктом 16.4 Договору застави транспортного засобу визначено, що Заставодержатель має право у разі невиконання Заставодавцем умов Основного зобов`язання звернути стягнення на Предмет застави і задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги у повному обсязі на момент фактичного задоволення таких вимог, включаючи суми позики, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги. У разі звернення стягнення на предмет застави за рахунок Заставодавця проводиться оцінка предмету застави на момент проведення стягнення із залученням експерта. Заставодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на Предмет застави. Позивач зазначає, що свої обов`язки за договором позики виконав в повному обсязі, грошові кошти позичальнику передав, однак відповідачем грубо порушено умови Договору і зобов`язання по поверненню позики не виконано. Отже, сума позики, що залишилася неповернутою відповідачем, становить 1551831,74 грн, що є еквівалентм 38300,00 доларів США (за курсом НБУ 12.06.2024 р. 1 долар США = 40,5178 грн). До того ж згідно п. 2 Договору позики, за прострочення виконання зобов`язання за цим Договором більше ніж на 3 (три) дні Позичальник виплачує пеню в розмірі, що еквівалентний 5 % (п`яти відсоткам) від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення, починаючи з першого дня прострочення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2024 року головуючим суддею визначено суддю Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою суду від 24 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 13 січня 2025 року залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 6700896,45 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом 13.01.2025 р. за вх..№1869 отримано заяву, в якій представник позивача адвокат Мустіпан О.В. просила долучити до матеріалів справи оригінал договору позики від 07.02.2024 р. та оригінал договору застави транспортного засобу від 07.02.2024 р., розгляд справи проводити у відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами загального позовного провадження, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалася, в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших.

Судом встановлено, що 07 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю., зареєстрований в реєстрі за №207.

Відповідно до п. 1 Договору позики позичальник отримує від позикодавця, в особі представника, а позикодавець, в особі представника, передає у позику позичальнику грошову суму в розмірі 1 441 053 (один мільйон чотириста сорок одна тисяча п`ятдесят три) гривні 00 копійок, що є еквівалентом 38 300,00 (тридцять вісім тисяч триста) доларів США 00 центів, за офіційним курсом валют встановленим НБУ, на день підписання цього договору (із розрахунку 1 (один) долар США - 37,6254 гривень), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві вказану позику у строк до 07.03.2024 (сьомого березня дві тисячі двадцять четвертого) року, на умовах встановлених в цьому договорі. Сторони домовились, що загальна сума, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде відповідати гривневому еквіваленту 38300,00 (тридцять вісім тисяч триста) доларів США 00 центів по курсу Національного Банку України на дату здійснення платежу.

За прострочення виконання зобов`язань за цим Договором більше ніж на 3 (три) дні позичальник виплачує пеню в розмірі, що еквівалентний 5% (п`яти відсоткам) від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. (п. 2 Договору позики)

Згідно п.4 Договору позики сума позики, встановлена в п. 1 даного Договору отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного Договору в повному обсязі. Позичальник своїм підписом під цим договором стверджую факт одержання від позикодавця грошових коштів в сумі 1 441 053 (один мільйон чотириста сорок одна тисяча п`ятдесят три) гривні 00 копійок, що є еквівалентом 38 300,00 (тридцять вісім тисяч триста) доларів США 00 центів, за курсом 1 долар США - 37,6254 гривень.

Крім цього, судом встановлено, що 07 лютого 2024 року між сторонами було укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю., зареєстрований в реєстрі за №208.

Згідно п. 1 Договору застави транспортного засобу заставодавець з метою забезпечення повного виконання зобов`язання, зазначеного в п. 2 даного Договору, передає в заставу заставодержателю, а заставодержатель приймає від заставодавця в заставу на умовах, визначених даним договором, рухоме майно, зазначене в п. 4 даного договору.

Даним договором забезпечується виконання зобов`язань перед заставодержателем за Договором позики, укладеним між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) від 07 лютого 2024 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. 07 лютого 2024 року за реєстровим № 207, зі всіма додатковими угодами, змінами і доповненнями до нього (надалі - «Основне зобов`язання»), а саме: повернення позики у розмірі 1 441 053,00 (один мільйон чотириста сорок одна тисяча п`ятдесят три) гривні 00 копійок, що є еквівалентом суми 38 300,00 (тридцять вісім тисячі триста) доларів США 00 центів, за офіційним курсом валют встановленим НБУ, на день підписання цього договору (із розрахунку 1 (один) долар США - 37,6254 гривень), в строк до 07.03.2024 (сьомого березня дві тисячі двадцять четвертого) року включно. Погашення заборгованості Позичальником за Договором позики здійснюється на умовах, визначених Договором позики. (п. 2 Договору застави транспортного засобу)

Відповідно до п.4 Договору застави транспортного засобу на забезпечення виконання основного зобов`язання заставодавець передає в заставу заставодержателю рухоме майно, а саме: транспортний засіб - автомобіль марки LAND ROVER, комерційний опис RANGE ROVER SPORT, особливі відмітки: загальний легковий універсал, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , колір сірий, надалі - "Предмет застави". Предмет застави належить заставодавцю на праві власності на підставі: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8046 від 07.02.2024 року, дата першої реєстрації в Україні: 18.09.2020 року, дата поточної реєстрації: 07.02.2024 року.

Заставодавець та заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення та підписання цього Договору застави складає 1 441 053,00 (один мільйон чотириста сорок одна тисяча п`ятдесят три) гривні 00 копійок (п.9 Договору застави транспортного засобу).

Відповідно до п. 16.4 Договору застави транспортного засобу у разі невиконання заставодавцем умов основного зобов`язання заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави і задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у повному обсязі на момент фактичного задоволення таких вимог, включаючи суми позики, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги. У разі звернення стягнення на предмет застави за рахунок заставодавця проводиться оцінка предмету застави на момент проведення стягнення із залученням експерта.

Заставодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на Предмет застави (п. 16.6 Договору застави транспортного засобу).

Згідно п. 17 Договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави: якщо на день, визначений основним зобов`язанням, заставодавець не поверне заставодержателю суму позики в повному обсязі, що передбачена та/або випливає з основного зобов`язання; в інших випадках, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.п. 18 22 Договору застави, звернення стягнення на Предмет застави може відбуватися будь-яким із наступних способів на вибір заставодержателя:

Шляхом обрання Заставодержателем одного із наступних позасудових способів звернення стягнення на Предмет застави, відповідно до умов цього Договору та в порядку, визначеному Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме:

- прийняття заставодержателем Предмету застави у власність в рахунок виконання зобов`язання, що забезпечується цим Договором, в тому числі, шляхом придбання Предмету застави заставодержателем у заставодавця за їх обопільною згодою за вартістю, визначеною у порядку, передбаченому п. 9 цього Договору. При цьому відбувається зарахування вимоги про сплату покупної ціни Предмету застави проти зустрічних вимог заставодержателя, що випливають з Основного зобов`язання, забезпечених цією заставою, в межах вартості Предмету застави;

- або продажу заставодержателем Предмету застави третій особі-покупцю шляхом укладання договору купівлі-продажу від імені заставодавця;

- або іншим способом, що не суперечить чинному на момент реалізації Предмету застави законодавству.

Заставодавець бере на себе обов`язок вчиняти всі залежні від нього дії, які можуть стати необхідними для переходу права власності на предмет застави до заставодержателя, дії, які є необхідними для переходу права власності на предмет застави до заставодержателя, а також дії, які не є необхідними, але можуть зробити процес переходу права власності належним, простим та максимально швидким. Це застереження визначається Сторонами як договір про задоволення вимог заставодержателя.

Шляхом безпосереднього звернення заставодержателя до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Шляхом безпосереднього звернення заставодержателя до суду з позовом про звернення стягнення на Предмет застави та обрання способу його реалізації, в тому числі із застосуванням однієї із процедур, передбачених пунктами 1) та 2) ч.1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». У зазначених випадках при виникненні спорів з приводу визначення вартості.

Предмету застави, сторони цього Договору домовляються, що така вартість встановлюється відповідно до висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, кандидатура якого визначається заставодержателем.

Реалізація Предмету застави здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України, в тому числі Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Вартість Предмету застави, на який звертається стягнення, у випадках, передбачених цим Договором, встановлюється відповідно до висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, кандидатура якого визначається заставодержателем.

З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 07.02.2024 р. за №89001439 вбачається, що інші обтяжувачі, окрім ОСОБА_1 , відсутні.

Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики від 07 лютого 2024 року обґрунтовує підстави для звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договорів виникли зобов`язання, які в силу ст. 525, 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до умов договорів та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідачкою не виконано основне зобов`язання, яке обумовлене п. 1 Договору позики, укладеного 07 лютого 2024 року, зокрема, повернення позики у розмірі 1 441 053,00 грн, що є еквівалентом 38300,00 доларів США, в строк до 07 березня 2024 року.

Таким чином, належним виконанням боржником зобов`язання є повернення позики у встановлені умовами договору строки та розмірі. Проте, доказів повернення відповідачкою грошових коштів за договором позики суду не подано, як і не спростовано факту порушення взятого на себе зобов`язання за договором позики.

Правовідносини щодо звернення стягнення на предмет застави врегульовані положеннями ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Аналогічні положення передбачено ст. 1, 3, 4 Закону України «Про заставу».

Так, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням.

За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частин 1-3 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідач відзив на позов з належними та допустимими доказами в підтвердження заперечень та спростування доводів позивача до суду не подала.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позивач довів суду обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а стороною відповідачів вказаного обов`язку не виконано, оскільки навіть не висловлено будь-яких заперечень щодо обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також не надано будь-яких доказів щодо виконання зобов`язань за вказаним договором позики.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 15140,00 грн, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором позики, зареєстрованого в реєстрі за № 207 від 07.02.2024 року у розмірі 1 551 831,74 грн (один мільйон п`ятсот п`ятдесят одна тисяча вісімсот тридцять одна гривня сімдесят чотири копійки), що є еквівалентом 38 300,00 доларів США (за курсом НБУ 12.06.2024 року 1 долар США = 40,5178 грн) на користь ОСОБА_1 звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб - автомобіль марки LAND ROVER, комерційний опис RANGE ROVER SPORT, особливі відмітки: загальний легковий універсал, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , колір сірий, який є предметом застави за договором застави від 07.02.2024 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 208, шляхом продажу на публічних торгах згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15140,00 грн (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя Б. І. Кошель