ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/39/25 Справа № 712/6765/23 Категорія: 301000000Головуючий по 1 інстанції Стеценко О.С. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Івануса А.Д.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

представник позивачів адвокат Манзар Тетяна Володимирівна;

відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Черкаська міська рада;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представник позивачів - адвокат Манзар Тетяна Володимирівна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника позивачів адвоката Манзар Тетяни Володимирівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Черкаська міська рада про розподіл майна, виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності, припинення права спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідачів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Черкаська міська рада про розподіл майна, виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності, припинення права спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

В позовній заяві просили виділити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 в натурі як окрему одиницю окремий об`єкт нерухомості приміщення квартири АДРЕСА_1 зі зміною статусу житлового будинку квартирного типу на індивідуальний житловий будинок, частку спільного майна, яка становить 27/100 частки з припиненням ідеальних часток за адресою: АДРЕСА_2 з присвоєнням окремої поштової адреси.

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виділену в натурі 27/100 частки будинку за адресою АДРЕСА_3 , а саме коридор (№ 4-1), площею 9,6 кв.м., ванна кімната (№ 4-2), площею 8,3 кв.м., коридор (№ 4-3) площею 9,6 кв.м., кухня (№ 4-4), площею 8,3 кв.м., кімната (№ 4-5), площею 8,5 кв.м., кімната (№ 4-6), площею 18,3 кв.м., (кімната № 4-7), площею 17,7 кв.м.

Припинити спільну часткову власність позивачів та відповідачів у будинку квартирного типу за адресою: АДРЕСА_2 .

Виділити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користування земельну ділянку площею 0,0242 га обмежена червоною лінією розділу точки 1 червона лінія розподілу проходить крізь точки 4, 5, 6, 7, 8, 25-33, зображена у додатку № 1 до висновку експерта № 1805/23 від 18 травня 2023 року червоною штриховкою, без погодження із суміжними землевласниками або землекористувачами.

Земельну ділянку площею 0,0055 га залишити в спільному користуванні між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обмежена синьою лінією розподілу від точки 17 лінія розподілу проходить крізь точки 18-29 зображена в додатку № 1 до висновку експерта № 1805/23 від 18 травня 2023 року синьою штриховкою.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі являються співвласниками часткової власності будинку квартирного типу, яким належить 27/100 ідеальної частки (квартира АДРЕСА_1 ) та користувачами земельної ділянки по фактичному користуванні площею 0,10 га по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності б/н видане органом приватизації Соснівського райвиконкому від 05 лютого 1998 року.

Інша частина зазначеного будинку квартирного типу належить відповідачам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 23/100 ідеальної частки (квартира АДРЕСА_4 ), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ідеальної частки співвласників (квартира АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ідеальної частки (квартира АДРЕСА_6 ).

Представником позивачів було зроблено запит до Черкаської міської ради про надання інформації з приводу можливості переведення квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачам на праві приватної власності зі зміною статусу житлового будинку квартирного типу на індивідуальний житловий будинок на який отримано відповідь від Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, в якій зазначено що переведення квартир зі зміною статусу житлового будинку квартирного типу на індивідуальний житловий будинок не входить до їхніх повноважень.

На даний час, у позивачів виникла проблема у виділенні їхньої частки з будинку квартирного типу в натурі, адже відповідачі як співвласники іншої частини будинку не дають їм згоди, тому позивачі вимушені звернутися до суду.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що процедура поділу (виділу) квартири у багатоквартирному будинку, у якому несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, допоміжні приміщення, комунікації є системно ув`язаними, не може бути застосована, оскільки таке майно не може бути поділено між співвласниками або виділено із спільної власності відповідно до законодавства, а саме Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Інші вимоги позову випливають із вимоги пророзподіл майна, тому також не підлягають задоволенню.

Також судом встановлено, що позивачі та відповідачі не є власниками чи користувачами земельної ділянки, яку позивачі просять виділити у користування. Така земельна ділянка належить органу місцевого самоврядування. Оскільки позов в цій частині заявлено до неналежних відповідачів, тому, суд врахувавши, що дана обставина є самостійною підставою для відмови в задоволені позову, відмовив позивачам у встановленні порядку користування земельною ділянкою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та представник позивачів адвокат Манзар Т.В. просять скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2024 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Скаржники вважають, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим. Суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи та не врахував висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 18 травня 2023 року, проведеного судовим експертом Окрепка А.І.

Квартира позивачів є автономною від інших співвласників будинку, а саме має окрему лінію підключення електричної енергії та укладення відповідного договору з ПАТ «Черкасиобленерго», укладено окремий договір з КП «Черкасиводоканал» та відключено квартиру від загально будинкової системи опалення, що підтверджується актом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Згідно висновку експерта № 1805/23 від 18 травня 2023 року встановлено, що виділити в натурі 27/100 частин будинку без відступу від ідеальних часток вбачається за можливе, оскільки ця частина житла є ізольованою від решти об`єкта нерухомості та використовується повністю автономно. Позивачі вважають, що суд помилково застосував норми чинного законодавства, які стосуються блокованих будинків, а не будинків квартирного типу та помилково вважав, що позивачі та відповідачі не є власниками чи користувачами земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Черкаської міської ради зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для скасування рішення суду. Позивачі та відповідачі є власниками окремих квартир у будинку АДРЕСА_2 , а отже є співвласниками багатоквартирного будинку. Статтею 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі часток із спільного майна багатоквартирного будинку. Не може бути здійснено і виділ земельної ділянки.

Заслухавши доповідь головуючого, заслухавши учасників судового процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачам у справі на праві спільної сумісної власності у рівних частках належить квартира АДРЕСА_7 . Відповідачам відповідно належать квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 у вказаному будинку.

Відповідно до листа КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 08 листопада 2022 року № 33802, рішення про виділення чи закріплення земельної ділянки за домоволодінням АДРЕСА_2 відсутнє.

Згідно висновку експерта № 1805/23 за результатами проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, складеного 18 травня 2023 року, будинок АДРЕСА_2 є будинком квартирного типу, є багатоквартирним будинком.

У висновку зазначено, що розмір часток співвласників нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , є наступним:

громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 відповідно до загальної площі 75,2 кв.м., з якої житлова - 45,8 кв.м. - 1/4 частин;

громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно до загальної площі 84,0 кв.м., з якої житлова - 44,5 кв.м. - 27/100 частин;

громадянки ОСОБА_11 відповідно до загальної площі 77,4 кв.м. з якої житлова - 25,9 кв.м. - 1/4 частин;

громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відповідно до загальної площі 68,3 кв.м. з якої житлова - 37,6 кв.м. - 23/100 частин.

Аналізуючи планувальні рішення приміщень квартири АДРЕСА_1 , а саме коридор (№ 4-1), площею 9,6 кв.м., ванна кімната (№ 4-2), площею, 8,3 кв.м., коридор (№ 4-3), площею 9,6 кв.м., кухня (№ 4-4), площею 8,3 кв.м., кімната (№ 4-5), площею 8,5 кв.м., кімната (№ 4-6), площею 18,3 кв.м., кімната (№4-7), площею 17,7 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_2 під будинковолодінням під літ. Ш-2, порівнюючи їх з вимогами нормативно-правових актів, чинних в Україні в галузі будівництва, встановлено, що виділити в натурі 27/100 частин будинку без відступу від даних часток вбачається за можливе, оскільки ця частину житла є ізольованою від решти об`єкта нерухомості та використовується повністю автономно. Вказані приміщення мають окремий вхід, санвузол та інші комунікації. Конструктивні елементи будівлі перепланування чи реконструкції не потребують.

Порівнюючи вимоги нормативно-правових актів чинних на території України в галузі будівництва, фактичне планування приміщень житлового будинку, на розгляд суду пропонується варіант виділу в натурі квартири АДРЕСА_1 , а саме коридор (№ 4-1), площею 9,6 кв.м, ванна кімната (№ 4-2), площею, 8,3 кв.м., коридор (№ 4-3), площею 9,6 кв.м., кухня (№ 4-4), площею 8,3 кв.м., кімната (№ 4-5), площею 8,5 кв.м., кімната (№ 4-6), площею 18,3 кв.м., кімната (№ 4-7), площею 17,7 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_2 під будинковолодінням під літ. Ш-2, відповідно часток співвласників, який описаний в Табл. №16 дослідницької частини даного Висновку (більш докладно див. дослідну частину по першому, другому та п`ятому питанням).

На розгляд суду запропоновано варіант визначення порядку користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 під будинковолодінням під літ. Ш-2 між співвласниками, у наданому варіанті враховано можливість нормального користування будинком і здійснення нагляду за ним, раціональну організацію території, можливість проходу до приміщень кожного з співвласників, які описані в табл. 17 дослідницької частини та зображені на додатку № 1 до даного висновку.

Відповідно до акту від 30 жовтня 2007 року квартира АДРЕСА_7 відключена від загальнобудинкової системи опалення.

Згідно листа ВАТ «Черкасиобленерго» № 195/3 від 06 серпня 2007 року останній дозволяє позивачам використання 3-фазної електричної енергії для живлення електротермічного обладнання.

Зі змісту позовних вимог судом першої інстанції встановлено, що позивачі просять виділити їм в натурі, як окрему одиницю, окремий об`єкт нерухомості приміщення квартири АДРЕСА_1 зі зміною статусу житлового будинку квартирного типу на індивідуальний житловий будинок, частку спільного майна, яка становить 27/100 частки з припиненням ідеальних часток за адресою: АДРЕСА_2 з присвоєнням окремої поштової адреси.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі та відповідачі є власниками окремих квартир у будинку АДРЕСА_2 , який є багатоквартирним будинком, оскільки у ньому розташовано 4 квартири.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Статтею 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Кредитор співвласника не має права вимагати виділення частки із спільного майна багатоквартирного будинку в натурі для звернення стягнення на неї. Співвласник має право вільного доступу до технічної документації на багатоквартирний будинок.

Однією з позовних вимог позивачів є виділення в натурі, як окрему одиницю, окремий об`єкт нерухомості приміщення квартири АДРЕСА_1 . Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вказаної вимоги, оскільки квартира АДРЕСА_1 як одиниця, як окремий об`єкт нерухомості, і так належить позивачам на праві власності.

З наданих сторонами доказів судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі не є співвласниками спільної часткової власності спірного будинку, їм на праві спільної сумісної власності належить лише спільне майно багатоквартирного будинку (несучі конструкції будинку, приміщення загального користування тощо), які не підлягають поділу та виділу у відповідності до ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Судом першої інстанції обґрунтовано із врахуванням положень ст. 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зроблено висновок, що процедура поділу (виділу) квартири у багатоквартирному будинку, у якому несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, допоміжні приміщення, комунікації є системно ув`язаними не може бути застосована, оскільки таке майно не може бути поділено між співвласниками або виділено із спільної власності відповідно до законодавства.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, оскільки позивачі та відповідачі не є власниками чи користувачами земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , так як вона належить органу місцевого самоврядування. Оскільки позовні вимоги в цій частині до органу місцевого самоврядування не заявлялися, тому є обґрунтованим висновок районного суду що позовна вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою заявлена до неналежних відповідачів, що є самостійною відмовою в задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів вважає правильним застосування судом першої інстанції відомості, що містяться в листі Міністерства розвитку громад та територій України від 04 жовтня 2022 року № 7/9.3.2/10375-22 в якому надано роз`яснення щодо застосування процедури реконструкції малоповерхового будинку із створення (поділом) на індивідуальні житлові (садибні) будинки. В даних роз`ясненнях зазначено, що реконструкція є єдиною процедурою, яка забезпечує права всіх власників (співвласників) квартир у малоповерховому будинку і зміна статусу будинку можлива, коли всі квартири міняють свій статус, а в разі зміни статусу однієї квартири, через яку йдуть комунікації для забезпечення будинку, буде створюватися залежність інших квартир щодо постачання та доступу до комунікацій, що створює передумови для порушення прав інших власників квартир у будинку.

Тому із врахуванням вищенаведених обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи? дав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі нависновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 18 травня 2023 року, проведеного судовим експертом Окрепка А.І. та доводи, що квартира позивачів є автономною від інших співвласників будинку, а саме має окрему лінію підключення електричної енергії та укладення відповідного договору з ПАТ «Черкасиобленерго», укладено окремий договір з КП «Черкасиводоканал» та відключено квартиру від загально будинкової системи опалення не спростовують правильність висновків районного суду, які викладено ним в мотивувальній частині. Колегія суддів звертає увагу, що висновок експерта є одним із доказів, що враховуються судом під час ухвалення рішення, однак не єдиним і суд не може беззаперечно ухвалювати рішення суду лише на підставі такого висновку. Безпідставними також є доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду першої інстанції з приводу того, що позивачі та відповідачі не є власниками та користувачами земельної ділянки. Такі доводи апеляційної скарги не відповідають встановленим обставинам справи та спростовуються обґрунтованим висновком суду першої інстанції, який достовірно встановив, що земельна ділянка, яку скаржники просять виділити у користування належить органу місцевого самоврядування, до якого відповідні позовні вимоги не заявлялися.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Манзар Тетяни Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 16 січня 2025 року.

Судді