Справа № 211/4929/24
Провадження № 2/211/213/25
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
15 січня 2025 року
Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костенко Є.К.,
за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
23.08.2024 провадження у справі було відкрито, постановлено проводити розгляд справи у загальному провадженні.
14.11.2024 представник позивача подав додаткові пояснення до позову, в яких з посиланням на практику Великої Палати Верховного Суду зазначає про необхідність застосування до спірних відносин субсидіарно ст. 1212 та 1213 ЦК України.
19.11.2024 відповідач ОСОБА_2 подала суду пояснення, які за змістом фактично є відзивом на позовну заяву, в яких заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості. Так, зазначає, що спірний автомобіль придбав її цивільний чоловік ОСОБА_4 у свого двоюрідного брата ОСОБА_6 за 5000 доларів США. Разом з MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номерний знак НОМЕР_2 було передано ключі та технічний паспорт. Зазначений транспортний засіб, як повідомляв ОСОБА_6 , він придбав у ОСОБА_3 теж шляхом передачі технічного паспорту. ОСОБА_2 стверджує, що немає жодних майнових та моральних зобов`язань з Позивачем та відношення до автомобіля.
20.11.2024 підготовче судове засідання було закрито справа призначена до судового розгляду по суті.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8).
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року у справі №211/3109/22 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на автомобіль MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , натомість позов ОСОБА_3 було задоволено та витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_4 даний транспортний засіб автомобіль MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 9-14). Вказане судове рішення не було оскаржене та набрало законної сили 29.08.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи зазначене, предметом судового розгляду вже були питання щодо особи, якій має належати транспортний засіб автомобіль MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Так, при розгляді справи №211/3109/22 суд дослідив всі обставини справи, допитав свідків та встановив, що саме позивачу ОСОБА_3 повинен бути повернутий спірний автомобіль відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Отже, суд вважає, що доводи відповідачів щодо обставин придбання автомобіля вже були предметом судового розгляду, за результатами якого було ухвалено Криворізьким районним судом Дніпропетровської області остаточне судове рішення 18.07.2023, а отже відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вони не потребують повторної оцінки та спростування.

Крім того, оскільки саме ОСОБА_2 зверталася до ОСОБА_3 з первинним позовам, та ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були відповідачами за зустрічним позовом ОСОБА_3 у справі №211/3109/22, у якій було прийнято рішення про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння саме відповідачів, тому суд не бере до уваги заперечення відповідачів про відсутність між ними та позивачем матеріальних та моральних зобов`язань.

Надалі, після ухвалення рішення суду у справі №211/3109/22, на його виконання було видано виконавчий лист від 18.07.2023 про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 автомобіля MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 15).

Представником позивача було подано заяви до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про примусове виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 у справі №211/3109/22 (а.с. 16, 17).

З листа Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 08.07.2024 №97319/6 вбачається, що на виконанні у державні виконавчій службі перебуває виконавче провадження №72731995 з примусового виконання виконавчого листа №311/3109/22 від 18.07.2023. 30.10.2023 державним виконавцем було винесено постанову про розшук автомобіля MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . 08.11.2023 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржників на АДРЕСА_1 , але двері йому не відчинили, на прилеглій території автомобіль виявлено не було, про що складено акт. 17.01.2024 державним виконавцем було здійснено повторний вихід за участю стягувача за адресою проживання боржників, ОСОБА_2 вдома не було, а солідарний боржник повідомив, що автомобіль було передано на потреби ЗСУ, про що складено акт (а.с. 18).

Враховуючи зазначене, матеріалами справи підтверджується, що рішення суду про повернення відповідачами позивачу автомобіля MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 виконано не було, а встановити місце знаходження транспортного засобу під час примусового виконання рішення суду не вдалося.

З метою встановлення вартості автомобіля MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 на замовлення позивача було виконано звіт про оцінку майна, згідно з яким визначено, що вартість вказаного транспортного засобу станом на 12.07.2024 складає 250000 грн (а.с. 19-26).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьої цієї статті Кодексу передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

А отже, приписи глави 83 ЦК України поширюються на відносини з витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, правила ч. 3 ст. 1212 ЦК України містять опис правових відносин, що не є суто кондикційними відносинами у вузькому значенні цього поняття, тому приписи ч. 3 ст. 1212 ЦК України можуть бути застосовані до відносин з витребування майна лише в тому випадку, якщо віндикація з будь-яких причин не здатна була забезпечити повернення майна неволодіючому власнику.

Отже, спірні правовідносини не є суто кондикційними, оскільки на момент набуття спірного автомобіля у відповідачів формально були підстави для володіння автомобілем, проте ці підстави згідно з рішенням суду у справі № 211/3109/22 втратили свою силу, адже спірний транспортний засіб було вирішено повернути у власність позивача (йдеться про титул власника, проте не про повернення у фактичне володіння).

Враховуючи, що правила про віндикацію не мають спеціальних правил, якими було б врегульовано такі відносини, які виникли у цій справі у зв`язку з неможливістю повернення майна його власнику після рішення суду про віндикацію, правила про заборону незаконного збагачення згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України застосовуютьс до них субсидіарно.

Даний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 201/9127/21.

Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, відшкодування вартості безпідставно збереженого майна застосовується у випадку встановлення неможливості повернення майна в натурі, що може бути пов`язане зі знищенням речі, її переробленням, втратою, протиправною передачею третій особі тощо.

У контексті обставин даної справи неможливості повернення позивачу належного йому транспортного засобу настала вже після розгляду справи про його витребування з чужого незаконного володіння і пов`язана з тим, що автомобіль не було розшукано з 30.10.2023, а загалом позивач з 29.08.2023 (моменту набрання законної сили рішенням у справі № 211/3109/22) не в змозі повернути належне йому майно.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги, що транспортний засіб вибув з володіння позивача поза його волею, наразі його місце знаходження невідомо, тобто відповідачі не мають можливості або не бажають в натурі повернути безпідставно набуте майно, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість автомобіля MERCEDES-BENZ модель VITO 112CDI, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , що відповідно до звіту про оцінку від 12.07.2024 становить 250000 грн.

При цьому суд зазначає, що відповідачами розмір заявленого відшкодування не оспорювався, інших звітів або експертних досліджень суду відповідачами надано не було.

Разом із цим, суд звертає увагу на те, що відшкодування вартості безпідставно збереженого майна є тим заходом, який вживається замість повернення такого майна в натурі, а не разом із ним, а тому, у разі відшкодування вартості безпідставно збереженого транспортного засобу позивачу відповідачі набувають права на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа у справі № 211/3109/22 таким, що не підлягає виконанню, що унеможливить подвійне притягнення відповідачів до цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, позовні вимоги відносно стягнення з відповідачів моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає як у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, так і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховується тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибина, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність, погіршення стану здоров`я позивача та настання у зв`язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрата життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого побуту.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилась у виникненні стресового стану, у зв`язку з тим, що тривалий час він не мав можливості повернути належний йому автомобіль, навіть, за наявності судового рішення та його примусового виконання.

Але, беручи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та те, що позивачу не надає жодних доказів, які б свідчили про глибину його душевних страждань та наслідків, що могли бути цим спричинені, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, достатнім буде стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3000 грн (а.с. 1), сплачений ним при подачі позову, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2550 грн. (255000 грн. (сума, стягнута судом) х 3000 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / (300000 грн. сума, заявлена до стягнення).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.01.2024.

Суддя Є.К.Костенко