Справа № 368/1421/24
Рішення

Іменем України

"15" січня 2025 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицько міської ради Обухівського району Київської області, - про визнання права власності в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.09.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кагарлицько міської ради Обухівського району Київської області, - про визнання права власності в порядку спадкування, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Витребувати у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Воловенко Р. П. (вул. Росавська, буд. № 26, кім. 3, м. Кагарлик, Обухівський район, Київська область, 09201, тел. НОМЕР_1 ) належним чином завірену копію спадкової справи № 65/2024 (номер у спадковому реєстрі 72573366) від 13.06.2024, відкриту за заявою ОСОБА_1 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт: серія НОМЕР_3 , виданий Кагарлицьким РВ ГУМВС України в Київській області 20.06.1998, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 65,5 кв. м., а саме: коридор - 8,1 кв. м., кухня - 3,6 кв. м., житлова кімната - 11,3 кв. м., житлова кімната - 24,6 кв. м., житлова кімната - 17,9 кв. м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вищевказані позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовувала в мотивувальній частині її позовної заяви наступними обставинами та нормами права:

- Вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є спадкоємицею майна своєї рідної сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сестра не мала дітей і не перебувала у шлюбі, тому інших спадкоємців, окрім неї, - немає.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я її сина, свого племінника, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер раніше за неї, а саме, - ІНФОРМАЦІЯ_6 . Таким чином, прийняти спадщину після смерті сестри можу тільки вона.

Померлій на праві власності належала 1/2 частина будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори 1 травня 2005 року (спадкова справа № 47, зареєстровано в реєстрі за № 1980). Право власності на це нерухоме майно зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відміткою у вищезазначеному свідоцтві та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Кагарлицьким БТІ 6 червня 2005 року (витяг № 7431702).

Зазначена частка будинку була набута ОСОБА_2 у власність в порядку спадкування після смерті їхньої матері, - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також 1/2 частина вищевказаного житлового будинку належала ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 лютого 2001 року, виданого ВАТ «Кагарлицький цукровий завод».

Державна реєстрація права власності на це нерухоме майно підтверджується листом КП КОР «Південне БТІ» № 662 від 13 березня 2018 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки 288058998).

Відповіно технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 435), складеного ФОП ОСОБА_5 від 14.08.2024 до складу спадщини входить вищезгадана квартира АДРЕСА_2 , яка складається з наступних приміщень: коридор - 8,1 кв. м., кухня 3,6 кв. м., житлова кімната 11,3 кв. м., житлова кімната 24,6 кв. м., житлова кімната 17,9 кв. м. Всього по квартирі 65,5 кв. м. (к-ть житлових кімнат 3) (ст. 1218 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_2 вона, як її рідна сестра, - звернулася із заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Воловенко Р. П. видав мені витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 77314526 (спадкова справа № 65/2024).

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на вищевказане нерухоме майно. У зв`язку з цим приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Воловенко Р. П. прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, про що її було повідомлено листом від 02.08.2024 №201/01-16.

Документом, що посвідчує її особу, є паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий Кагарлицьким РВ ГУМВС України 20 червня 1998 року, та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 .

Родинні відносини між нею та сестрою ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 , виданим Кагарлицьким райбюро ЗАГСу 5 травня 1962 року, та свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 , виданим Кагарлицьким райбюро ЗАГСу 22 січня 1957 року.

Зміна прізвища на « ОСОБА_6 » (до шлюбу « ОСОБА_7 ») підтверджується свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 від 26 жовтня 1985 року, виданим Кагарлицьким райвідділом ЗАГСу.

Факт відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 підтверджується її свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 30 січня 2024 року, виданим Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ).

Способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, а також його баба і дід як з боку батька, так і з боку матері (ч. 2 ст. 1261 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Пункт 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, яке не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Пункт 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про`державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості.

Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, які були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року і розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, де відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, передбачені ст. 31 Закону № 1952-ІУ від 1 липня 2004 року.

Особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень передбачені ст. 31-1 Закону № 1952-ІУ від 1 липня 2004 року.

Згідно з абзацом 3 п. 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові та дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, а також прибудови до них, що були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Пунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

У разі обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні (абз. 15 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується в разі існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема, при визначенні судом додаткового строку для прийняття спадщини за позовом спадкоємця (абз. 16 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

При розгляді питань щодо визнання права власності на житлові будинки чи споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах розглядаються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухвалами органів місцевого самоврядування про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення земельних ділянок під забудову тощо (абз. 38 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13).

У разі втрати правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди здебільшого задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно (п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи, є спадкоємці, які прийняли спадщину, органи, уповноважені видавати правовстановлюючі документи, або органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно (абз. 1 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Ці органи також можуть бути залучені до справи як треті особи відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК. Органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, що затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року.

У період дії цієї Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно в сільській місцевості може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради (абз. 2 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13).

Найпоширенішою причиною звернення до суду у справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємців оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та/або відсутність державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем (абз. 14 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Це особливо характерно для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом у погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном спадкодавцем (абз. 15 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4- 13).

Перші власники не оформили документи на належне їм нерухоме майно та не зареєстрували його в органах БТІ. У зв`язку з цим спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, і його право має бути визнане в судовому порядку (абз. 16 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13).

Суди розглядають справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім тих, які підлягають розгляду в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Позови, що стосуються нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо кількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта з найвищою вартістю (ч. 1 ст. 30 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

Участь у справі кількох позивачів або відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

- предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

- права та обов`язки кількох позивачів або відповідачів виникли з однієї підстави;

- предметом спору є однорідні права і обов`язки (ч. 2 ст. 50 ЦПК України).

Зважаючи на те, що спадкове майно знаходиться на території Кагарлицької ОТГ (м. Кагарлик), вважає, що належним відповідачем у даній справі є Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, яка є діючою юридичною особою ().

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Цивільного кодексу України, юридичною особою є організація, створена та зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділена цивільною правоздатністю та дієздатністю, і може бути як позивачем, так і відповідачем у суді (ч. 2 ст. 80 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, має право подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане у строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо клопотання подано з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, за винятком випадків, коли особа, що подає клопотання, обґрунтує неможливість подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат», документи спадкової справи є нотаріальною таємницею, у зв`язку з чим позивач не має можливості надати суду матеріали спадкової справи. Таким чином, у мене виникає об`єктивна необхідність заявити клопотання про витребування спадкової справи судом.

На виконання вимог ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, зазначає наступне:

- Способом захисту моїх прав та інтересів є визнання права в порядку, визначеному п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

- Письмовими доказами вищенаведених обставин, які у сукупності обґрунтовують позовні вимоги, є документи, долучені до позовної заяви.

- Повідомляє, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися і не передбачені чинним законодавством України.

- Повідомляє, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалося.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом даної справи, складається з судового збору, що становить 7073,06 (707306,00 грн (вартість майна) х 1% (ставка судового збору) = 7073,06 грн).

Розмір судового збору визначається відповідно до абз. З п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Згідно з цією нормою, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (максимальний розмір судового збору становить: 13420 грн (2684x5=13420 грн)).

З 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2684 грн. Мінімальний розмір судового збору становить 1073,60 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦГТК України, ціна позову визначається вартістю майна в позовах про визнання права власності на майно або його витребування.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона повинна подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 134 ЦПК України).

Цією позовною заявою підтверджує, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 392, ст. ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ст. 1261, ч. З ст. 1268, ч. 5 ст. 1268, ч. З ст. 1296 ЦК України, постановою ВСУ від 15.01.2021 у справі № 1540/3952/18, висновком ВСУ у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17, п. 3 ст. 3, п. 9 ч. 1 ст. 27, 31,31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-1V від 01.07.2004, пп. 3.1. і 3.3. листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, ч. 1 ст. 19, ст. ст. 30, 48, 50, 84, 175 ЦПК України, - позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

11.09.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1421/24, провадження № 2/368/743/24.

19.09.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 16 год. 00 хв. 23.10.2024 року.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 23.10.2024 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

Позивачка вважала за можливе провести підготовче судове засідання без участі представника відповідача, та просила по результатах проведеного підготовчого судового засідання винести ухвалу про закриття підготовчого провадження у цій справі та призначити справу до судового розгляду по суті поданої позовної заяви, - в день та час, що буде визначений судом.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 23.10.2024 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява представника відповідача, в якій він просить суд слухати справу без його участі.

23.10.2024 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання (без участі представника відповідача), по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 год. 00 хв. 19.11.2024 року.

19.11.2024 року слухання справи відкладено на 11 год. 00 хв. 15.01.2025 року в зв`язку з неявкою сторін.

В судове засідання, яке відбулося 15.01.2025 року, позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання, яке відбулося 15.01.2025 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява представника відповідача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, проти задоволення позову, - відповідач не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, (з постановленням в нарадчій кімнаті), обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред явлені одночасно щодо декількох об 'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається з позову, - предметом позову в даному цивільному провадженні є визнання права власності на нерухоме майно (квартиру), яке розміщене в м. Кагарлик Обухівського району Київської області.

Відповідно, враховуючи ту обставину, що предметом спору є визнання прва власності на нерухоме майно (квартира, та враховуючи положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключна підсудність, - підсудність за місцем розташування нерухомого майна.

Сторони по справі:

- позивачкою по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 20 червня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 ).

- відповідачем по даній справі є юридична особа, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, (09201, Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні, 1, Код ).

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до ни норм матеріального та процесуального права:

- Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом майна своєї рідної сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкодавець, - ОСОБА_2 , - не мала дітей і не перебувала у шлюбі, тому інших спадкоємців, окрім позивача ОСОБА_1 , - немає.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я сина позивачки, племінника, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), який помер раніше за спадкодавця, а саме, - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, прийняти спадщину після смерті спадкодавця по даній справі може тільки позивачка, - ОСОБА_1 .

Померлій на праві власності належало майно:

- 1/2 частина будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , - відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори 1 травня 2005 року (спадкова справа № 47, зареєстровано в реєстрі за № 1980).

Право власності на це нерухоме майно зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відміткою у вищезазначеному свідоцтві та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Кагарлицьким БТІ 6 червня 2005 року (витяг № 7431702).

Зазначена частка будинку була набута ОСОБА_2 у власність в порядку спадкування після смерті їхньої матері, - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також 1/2 частина вищевказаного житлового будинку належала ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 лютого 2001 року, виданого ВАТ «Кагарлицький цукровий завод».

Державна реєстрація права власності на це нерухоме майно підтверджується листом КП КОР «Південне БТІ» № 662 від 13 березня 2018 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки 288058998).

Відповіно технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 435), складеного ФОП ОСОБА_5 від 14.08.2024 до складу спадщини входить вищезгадана квартира АДРЕСА_2 , яка складається з наступних приміщень: коридор - 8,1 кв. м., кухня 3,6 кв. м., житлова кімната 11,3 кв. м., житлова кімната 24,6 кв. м., житлова кімната 17,9 кв. м. Всього по квартирі 65,5 кв. м. (к-ть житлових кімнат 3) (ст. 1218 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_2 позивачка, як рідна сестра спадкодавця, - звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини в установленому законом порядку.

Приватний нотаріус Воловенко Р. П. видав позивачці ОСОБА_1 витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 77314526 (спадкова справа № 65/2024).

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці ОСОБА_1 було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на вищевказане нерухоме майно.

У зв`язку з цим приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Воловенко Р. П. прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачу свідоцтва про спадкування за закном на нерухоме майно), про що позивачку було повідомлено листом від 02.08.2024 №201/01-16.

Родинні відносини між позивачкою ОСОБА_1 та сестрою позивачки, - спадкодавцем по даній справі, - ОСОБА_2 підтверджуються:

- свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_4 , виданим Кагарлицьким райбюро ЗАГСу 5 травня 1962 року;

- свідоцтвом про народження спадкодавця - ОСОБА_2 , серії НОМЕР_5 , виданим Кагарлицьким райбюро ЗАГСу 22 січня 1957 року.

Зміна прізвища позивачки на « ОСОБА_6 » (до шлюбу « ОСОБА_7 ») підтверджується свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 , - серії НОМЕР_6 від 26 жовтня 1985 року, виданим Кагарлицьким райвідділом ЗАГСу.

Факт відкриття спадщини після смерті спадкодавця, - ОСОБА_2 підтверджується її свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 30 січня 2024 року, виданим Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, а також його баба і дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності.

Пункт 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, яке не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Пункт 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про`державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості.

Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, які були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року і розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, де відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, передбачені ст. 31 Закону № 1952-ІУ від 1 липня 2004 року.

Особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень передбачені ст. 31-1 Закону № 1952-ІУ від 1 липня 2004 року.

Згідно з абзацом 3 п. 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові та дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, а також прибудови до них, що були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Пунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

У разі обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні (абз. 15 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується в разі існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема, при визначенні судом додаткового строку для прийняття спадщини за позовом спадкоємця (абз. 16 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

При розгляді питань щодо визнання права власності на житлові будинки чи споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах розглядаються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухвалами органів місцевого самоврядування про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення земельних ділянок під забудову тощо (абз. 38 п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13).

У разі втрати правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди здебільшого задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно (п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи, є спадкоємці, які прийняли спадщину, органи, уповноважені видавати правовстановлюючі документи, або органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно (абз. 1 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Ці органи також можуть бути залучені до справи як треті особи відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК. Органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, що затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року.

У період дії цієї Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно в сільській місцевості може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради (абз. 2 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13).

Найпоширенішою причиною звернення до суду у справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємців оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та/або відсутність державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем (абз. 14 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Це особливо характерно для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом у погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном спадкодавцем (абз. 15 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4- 13).

Перші власники не оформили документи на належне їм нерухоме майно та не зареєстрували його в органах БТІ. У зв`язку з цим спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, і його право має бути визнане в судовому порядку (абз. 16 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13).

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, - шляху для визнання її права.

Відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, у випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, - виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Пунктом 9 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, - є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Підставою для визнання за Позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2 , - є наявний у Позивача технічний паспорт на цей об`єкт нерухомого майна, виготовлений станом на 14.08.2024 року.

Отже, оскільки нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , та відсутні будь-які інші способи для реалізації її спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на квартиру, яка розміщена за адресою: квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та є підстави захисту прав позивача шляхом винесення свудового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом Захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно п. 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1261-1262, 1266 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259263 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Кагарлицько міської ради Обухівського району Київської області, - про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за фізичною особою, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою місто Кагарлик Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 20 червня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 ), в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки місто Кагарлик Київської області, громадянки України), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Кагарлик Київської області, Україна, (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 , видане 30 січня 2024 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), право власності на квартиру, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 65,5 кв. м., а саме: коридор - 8,1 кв. м., кухня - 3,6 кв. м., житлова кімната - 11,3 кв. м., житлова кімната - 24,6 кв. м., житлова кімната - 17,9 кв. м., ( технічний паспорт на квартиру у будинку квартирного типу станом на 14 серпня 2024 року, інвентаризаційна справа № 435).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.