Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6257/24
Провадження №: 2/332/523/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Сапунцова В.Д., за участю секретаря судового засідання Горбань Є.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в особі представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,
30.10.2024 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів.
В позові зазначено, що Заводським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист від 09.11.2007 року у справі № 2-2203/07, яким було стягнуто з ОСОБА_2 (далі Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_3 (далі Позивачка) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 21.09.2007 р. до її повноліття. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі № 332/2665/16-ц від 16.09.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі № 332/2121/20 від 19.11.2020 року Відповідач позбавлений батьківських прав відносно його малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають матеріали виконавчого провадження № 23449492 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2203 від 09.11.2007 року. Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2024 року за відповідачем наявна заборонність зі сплати аліментів у сумі 245 130,60 грн. (за періоди з 01.01.2016 р. по 31.05.2022 р. та з 01.06.2022 р. по 31.10.2024 р.). Відповідач не сплачував аліменти позивачці на утримання дитини, а відтак, у нього наявна заборгованість з їх оплати. Розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 240 958,98 грн. (за період з 01.01.2016 року по 31.10.2024 року) і дорівнює сумі заборгованості зі сплати аліментів за цей період з урахуванням сплачених боржником (стягнутих виконавцем) грошових коштів. Таким чином, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 240 958,98 грн.
Ухвалою суду від 05.11.2024 року відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Тивоненко Д.Р. у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просить позов задовольнити та вирішити питання розподілу судових витрат на правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання призначені на 10.12.2024 року та на 10.01.2025 року не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на його адресу. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
Ухвалою суду від 10.01.2025зазначену позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється.
Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягає задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 274.
Постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького Міського управління юстиції від 10.12.2010 року відкрито виконавче провадження № 23449492 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі частини доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття.
Згідно із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса), за період з січня 2016 року по жовтень 2024 року борг зі сплати аліментів складає 245130,60 грн.
Як випливає з розрахунку заборгованості по аліментам, відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував, аліменти на користь позивача не сплачував.
Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).
Відповідач контрольний розрахунок та доказів регулярного належного фінансового утримання дитини за період з січня 2016 року по жовтень 2024 року, в матеріали справи не надав. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і суду не надано.
Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів був наявним та підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.
Згідно з розрахунком пені, складеного позивачем, пеня порахована за кожний місяць з урахування суми боргу та кількості днів прострочки. Кількість днів прострочки порахована до дати фактичного перерахування відповідачем грошових коштів. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Застосовуючи дану норму закону, суд згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує судову практику, викладену в постановах Верховного суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, суд дійшов висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, як зазначає Велика Палата Верховного Суду, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+ … (An?1%?Qn),де:
p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Отже, з розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2016 року по жовтень 2024 року пеня становить 240958,98 грн.
Суд перевіривши розрахунок пені за несплату аліментів, з січня 2016 року по жовтень 2024 року, приймає його до уваги, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.
При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Таким чином, враховуючи що з вини відповідача ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 245130,60 грн., сума неустойки (пені) становить 240958,98 грн., що не перевищує суму 100 % заборгованості, до стягнення з відповідача на користь позивача належить пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 240958,98 грн.
Представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду наданий договір про надання професійної правничої допомоги № 24/05 від 24.05.2022, укладений між Адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріорітет» в особі керуючого Тивоненка Данила Руслановича та ОСОБА_1 , акт № 1 про надання послуг до договору № 24/05 від 24.05.2022 року про надання професійної правничої допомоги від 28.10.2024.
З акта про надання послуг до договору № 24/05 від 24.05.2022 року про надання професійної правничої допомоги від 28.10.2024 року вбачається, що Адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріорітет» в особі керуючого Тивоненка Данила Руслановича виконало такі роботи (надано послуги):
1.Консультація щодо можливості та доцільності вирішення Справи у судовому
порядку, у тому числі: проведення двох зустрічей з Клієнтом, попереднє вивчення та аналіз наданих Клієнтом документів, добірка та аналіз норм чинного законодавства щодо спірних правовідносин, вивчення судової практики Верховного Суду (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: «Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права»), формування висновку щодо можливості захисту прав Клієнта у судовому порядку 3 (три) 3 000,00
2. Складання позовної заяви (подається в Заводський районний суд м. Запоріжжя (далі Суд), позивач Клієнт, відповідач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про: про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів у сумі 240 958,98 грн. (далі Позовна заява) 5 (п`ять) 5 000,00
3. Складання адвокатського запиту до державної виконавчої служби. 1 (одна)
4. Ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 23449492. 2 (дві)
5. Підготовка до подачі позовної заяви до канцелярії Суду через підсистему «Електронний суд», у тому числі: роздрукування позову, добірка та сканування письмових доказів для додавання до позову, завіряння копій документів 2 (дві)
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України)
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі N 211/3113/16-ц).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмір 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів за період з 01.01.2016 року по 31.10.2024 року в розмірі 240958,98 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 10 січня 2025 року.
Суддя: В.Д. Сапунцов