Провадження № 2/204/1001/25
УХВАЛА

іменем України

13 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Книш А.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за весь час затримки,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за весь час затримки.

Зазначену позовну заяву ухвалою суду від 16 грудня 2024 року залишено без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, та надано строк для усунення недоліків.

24 грудня 2024 року представником позивача Дроздом Р.Ю. подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої представник позивача долучив уточнену позовну заяву.

Однак представником позивача ОСОБА_2 так і не усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду від 16 грудня 2024 року. Так, позивачем не зазначено який розмір середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати він просить стягнути з відповідача.

Таким чином, межі заявлених позовних вимог відсутні.

Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Проте не зазначений належний зміст позовних вимог та відсутність обґрунтованого розрахунку суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні унеможливлює прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Щодо доводів представника позивача Дрозда Р.Ю. з приводу того, що позивач не може надати відповідні відомості, оскільки відповідач не надає довідку про середню заробітну плату, суд зазначає наступне. Необхідні дані щодо нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати також наявні і в позивача (наприклад, відомості, у тому числі, з електронних кабінетів банківської установи про надходження коштів на картковий рахунок, Пенсійного фонду України щодо застрахованої особи та з Державної фіскальної служби України щодо нарахованого позивачу відповідачем доходу). Не виплата позивачу відповідачем заробітної плати не свідчить про те, що така заробітна плата не була нарахована позивачу та що відповідач не надавав відповідні звіти (відомості, тощо) до державних органів у порядку визначеним чинним законодавством. У випадку, якщо під час розгляду справи були б встановлені відмінні дані щодо розміру середнього заробітку, аніж той розмір, що позивачем був би вказаний під час подання позову до суду, то позивач в такому разі не позбавлений можливості уточнити позовні вимоги в порядку визначеним Цивільним процесуальним кодексом України.

Докази неможливості скористатися позивачем відомостями, у тому числі, з електронних кабінетів банківської установи про надходження коштів на картковий рахунок, Пенсійного фонду України щодо застрахованої особи та з Державної фіскальної служби України щодо нарахованого позивачу відповідачем доходу до позову та заяви про усунення недоліків не долучено.

Доказів неможливості звернутися з відповідними запитами до банківської установи, Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України поштовим зв`язком також не надано.

Враховуючи взагалі не зазначення розміру середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у змісті позовних вимог, які позивач просить стягнути з відповідача, позивач покладає такий обов`язок на суд, що суперечить нормам Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, позивачем так і не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати.

У заяві про усунення недоліків представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 входить до структури заробітної плати, бо є заробітною платою, а тому позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

З приводу посилання представника позивача Дрозда Р.Ю. на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, як на підставу звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає таке.

В даній постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 зроблено висновок, що позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного частиною другою статті 235 КЗпП України.

Суд звертає увагу, що норми статті 235 КЗпП України стосуються поновлення на роботі, зміни формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи.

В даній справі позивач просить стягнути середній заробіток у відповідності до статті 117 КЗпП, що є відмінною правовою підставою від статті 235 КЗпП України.

Також в зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду констатувала, що за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід сплачувати судовий збір, що підтверджується правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

На вказаний правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, суд і посилався в ухвалі від 16 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 16 грудня 2024 року стосовно не зазначення розміру середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати та не надання документа, що підтверджує сплату судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, залишилася не виконаною.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, вважаю за необхідне, позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за весь час затримки вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя