Справа № 189/666/24
У Х В А Л А

про призначення експертизи

07.01.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участі секретаря судових засідань Тахтарової В.С.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 в режимі відеоконфернецзвязку,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про призначення посмертної судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марина Григорівна про встановлення факту батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебуває вказана цивільна справа.

Представник позивача адвокат Шиш А.Б. через систему «Електронний суд» 17.12.2024 року надав клопотання про призначення посмертної судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, мотивуючи клопотання тим, що для встановлення кровної спорідненості ОСОБА_1 та ОСОБА_6 потрібні спеціальні знання, посилаючись на правові висновки Верховного суду у справі №478/690/18 від 25.08.2020 року, відповідно до яких висновок молекулярно-генетичної експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства.

Крім того, зазначив, що ухвалою суду від 21.10.2024 року по даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради.

20.11.2024 року на адресу Покровського районного суду Дніпропетровської області

повернулася дана цивільна справа, без виконання ухвали суду від 21.10.2024 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, в зв`язку з тим, що в ДСУ "Дніпропетровське ОБ СМЕ" встановлення родинних зв`язків між племінницею та тіткою по батьківській лінії не проводяться.

Таким чином, вважає, що єдиним можливим способом встановлення факту батьківства ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_1 є проведення посмертної судово медичної (молекулярно генетичної) експертизи з використанням біологічного матеріалу, відібраного від трупа ОСОБА_6 , шляхом ексгумації.

Представник відповідачки ОСОБА_5 - адвокат Мельніков О.А. надав суду відзив на клопотання адвоката Шиш А.Б. про призначення посмертної судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, в якому зазначив, що не погоджується з твердженнями представника позивачки, що єдиним можливим способом встановлення факту батьківства ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_1 є проведення посмертної судово - медичної (молекулярно - генетичної) експертизи, оскільки у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України 2004 року, згідно з якою жоден доказ не має для суду - наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

В пункті третьому постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

У поданому відзиві адвокат Мельніков О.А. звертає увагу, що згідно наданих стороною позивача документів ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, вважає, що застосуванню підлягає норма ст. 53 КпШС України.

Так, частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

Таким чином, на думку представника відповідача, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.

Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 21 березня 2018 року у справі N 543/738/16-ц; від 29 серпня 2018 року у справі N 641/9147/15-ц (провадження N 61-26210св18); від 21 листопада 2018 року у справі N 225/6301/15-ц (провадження N 61-30047св18).

Також представник відповідачки зазначив, що клопотання містить бездоказові посилання на те, що позивач є донькою померлого ОСОБА_7 .

Вважає, що ексгумація трупа суперечить релігійним правилам та може бути розцінена як наруга над могилою, викличе у родичів померлого моральні страждання.

Враховуючи викладене, вважає, що клопотання про призначення експертизи, проведення якої пов`язане з ексгумацією при відсутності будь-яких об`єктивних доказів спорідненості позивачки та померлого, грубо порушує вимоги ст. 298 ЦК України.

В підготовчому судовому засіданні позивачка та її представник підтримали клопотання про призначення експертизи та просили його задовольнити з викладених у клопотанні підстав.

Представник відповідачки адвокат Мельніков О.А. заперечив проти задоволення клопотання та просив його відхилити з підстав, викладених у відзиві на клопотання про призначення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.

Третя особа ОСОБА_4 підтримала заявлене клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання про призначення експертизи підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 3 ст.126 Сімейного кодексу України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Вона може бути подана як до, так і після народження дитини до органу держреєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частиною 1 та 2 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СКУ, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Частиною першою статті 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно із статтею 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Предметом доказування у справах про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що доказами у вказаній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У справі "Міфсуд проти Мальти" (заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертав увагу, що хоча найважливіше завдання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) захист особи від довільних дій державних органів, можуть також існувати позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною "повагою" до приватного чи сімейного життя. Ці позитивні зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя, навіть у сфері міжособистісних стосунків людей (справа "Мікулич проти Хорватії" та справа "С. Х. та інші проти Австрії"). Окрім того, повага до приватного життя вимагає, щоб кожна людина мала змогу встановити подробиці свого особистого походження, а право особи на таку інформацію має важливе значення в контексті впливу на його чи її особистість, які визначають розвиток людини. Таке встановлення передбачає отримання інформації, необхідної для розкриття істини щодо важливих аспектів особистого походження, як-от особистість батьків (справа "Келін та інші проти Румунії" № 25057/11).

У рішенні, ухваленому 13 липня 2006 року в справі "Яггі проти Швейцарії", ЄСПЛ постановив, що мало місце порушення статті 8 Конвенції, яке виявилося у відмові проведення аналізу ДНК останків можливого батька заявника. При цьому Суд зазначив, що людина, яка намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією. Цей інтерес полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомогти встановити факт, що торкається важливого аспекту її особистої ідентичності.

У контексті застосування термінів для порушення провадження щодо батьківства Суд визнавав, що інтерес ймовірного батька в захисті від скарг щодо фактів, які виникли багато років тому, не можна відхилити, і, на додаток до цього конфлікту інтересів між передбачуваним батьком і дитиною, можуть з`явитися інші інтереси, як-от інтереси третіх осіб, особливо родини ймовірного батька, та загальний інтерес правової визначеності (справа "Лааксо проти Фінляндії" № 7361/05, § 46, 15 січня 2013 року; справа "Константінідіс проти Греції" № 58809/09, § 52, 3 квітня 2014 року).

ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "Калачова проти російської федерації" (заява № 3451/05), зауважував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

У справі "Міфсуд проти Мальти" (заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 21.10.2024 року по справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради.

20.11.2024 року на адресу Покровського районного суду Дніпропетровської області

повернулася цивільна справа, без виконання ухвали суду від 21.10.2024 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, в зв`язку з тим, що в ДСУ "Дніпропетровське ОБ СМЕ" встановлення родинних зв`язків між племінницею та тіткою по батьківській лінії не проводяться.

В судовому засіданні представник позивачки Шиш А.Б. також пояснив, що інші експертні заклади в Україні також не проводять дослідження такого виду.

Враховуючи, що предметом позову є встановлення факту батьківства, суд дійшов висновку про доцільність призначення у справі посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, оскільки для з`ясування обставин, які мають суттєве значення для справи, необхідні спеціальні знання, а інших способів проведення експертизи у цьому випадку не існує.

Твердження представника відповідачки у відзиві на клопотання про те, що позивачкою не надано належних та достатніх доказів у підтвердження її позовних вимог та тверджень, що померлий ОСОБА_7 є її батьком, суд вважає безпідставними, оскільки докази сторонами надаються у процесі судового розгляду і тільки суд у судовому рішенні може оцінити належність та достатність наданих позивачем доказів у підтвердження своїх позовних вимог, більше того, саме встановлення факту батьківства і є предметом спору.

При цьому, висновок експертизи є одним із доказів у підтвердження позовних вимог і суд не має правових підстав для відмови стороні у призначенні такої експертизи, якщо її проведення передбачено нормами діючого законодавства.

Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Обставина, яку позивач прагне з`ясувати в результаті проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, має істотне значення для правильного розгляду цивільної справи, її встановлення потребує спеціальних знань в галузі генетики. З метою повного та всебічного розгляду цивільної справи необхідно призначити судову молекулярно-генетичну експертизу.

Статтею 104 ЦПК України визначено що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У відповідності до вимог ч. 3, 4 ст. 139 ЦПК України, експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Враховуючи, що для встановлення відповідного факту встановлення батьківства, необхідні спеціальні знання, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача у справі про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи є обґрунтованим та відповідає вимогам діючого цивільно-процесуального законодавства, у зв`язку з чим вважає необхідним призначити по справі експертизу для підтвердження наявності чи відсутності кровного споріднення між померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Оскільки для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.103, 252, 253, 258-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача адвоката Шиша А.Б. про призначення посмертної молекулярно-генетичної експертизи - задовольнити.

Призначити посмертну судово медичну (молекулярно генетичну) експертизу, на

вирішення якої поставити наступне питання:

- чи є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Новоградівка Бобринецького району Кіровоградської області.

Для забезпечення проведення експертизи провести ексгумацію трупа ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , похованого на кладовищі в смт. Покровське Синельниківського району Дніпропетровської області.

Доручити службовим особам відповідної ритуальної служби, з якою ОСОБА_1 буде укладено відповідний договір, провести ексгумацію трупа ОСОБА_6 .

Доручити проведення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи експертам Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради (49005, м. Дніпро, пл. Соборна, 14).

Доручити експертам Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-

медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради здійснити, з належним документальним оформленням, відбирання біологічних матеріалів від трупа ОСОБА_6 .

Доручити Покровській селищній раді Синельниківського району Дніпропетровської

області сприяти експертам у вилученні з місця поховання біологічного матеріалу трупу ОСОБА_6 .

Витрати на здійснення ексгумації, приведення могили після ексгумації в попередній

стан та проведення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, покласти на позивача ОСОБА_1 .

Надати дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження (експертизи).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.

Оплату за проведення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи у справі покласти на позивача у справі, ОСОБА_1 .

Провадження по справі зупинити до отримання висновку посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 07 січня 2025 року.

Суддя О.В. Чорна