Справа № 953/1212/23
08 січня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Бірукової Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника позивача - адвоката Пацурковської Олени Миколаївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави,
представника позивача - Пацурковської О.М.,
відповідача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача - Прокопенко Ю.О.,
Представник позивача адвокат Пацурковська О.М. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 75 500,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 по справі № 953/1212/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті без достатньої правової підстави у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 956 (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 80 копійок. Вирішено питання щодо заходів забезпечення позову.
Разом з першою заявою по суті (позовною заявою) Позивач зазначав, що орієнтовно понесе витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн., зробив відповідну заяву до кінця судових дебатів (у судовому засіданні 10.12.2024) та надає докази фактично понесених судових витрат.
Станом на 13.12.2024 р. ОСОБА_1 фактично сплатила адвокату Пацурковській О.М. 75 500 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот) грн., а також сплатила суму судового збору у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., що підтверджується відповідними доказами.
07 січня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Прокопенко Ю.О. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому просила відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 75 000 грн. В обґрунтування заявленої позиції зазначила, що відповідач вважає заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу завищеними, такими, що становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу справедливого розподілу витрат при розгляді справи. 25.12.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Пацурковською О.М. був укладений Договір про надання правничої допомоги № 80. Відповідно до п.3 Договору за надання Адвокатом правничої допомоги за цим Договором, Клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар в розмірі та на умовах визначених в Додатку до цього Договору, а також сплатити фактичні витрати. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 80 від 25.12.2023 року сторони погодили виплату суми гонорару (винагороди) за надання Адвокатом правничої допомоги, вказаної в Договорі і визначеної Дорученням. При цьому розмір гонорару Адвоката залежить від кількості витрачених годин та встановлюється в наступному розмірі відповідно до виконаних Адвокатом послуг за наступними тарифами: участь в 1 (одному) судовому засіданні 1 інстанції - 2 500 грн. В якості доказів, до клопотання про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу додано акт про обсяг та вартість наданих адвокатом послуг та виконаних робіт від 13.12.2024 року та квитанції про оплату послуг за участь у судових засіданнях. Однак, відповідно до п.1 акту від 13.12.2024 року Пацурковською О.М. надавалась послуга щодо складання позовної заяви, подання її до Київського районного суду м. Харкова, складання та подання до Київського районного суду відповіді на відзив від 27.03.2023 року та ін. Всі ці послуги надавались не ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 . Крім того, представником ОСОБА_1 до клопотання не надано доказів оплати послуг адвоката у розмірі 30 000 грн. з вказанням вартості послуг адвоката, порядку обчислення гонорару адвокату за виконану роботу (фіксований розмір або погодинна оплата), а також банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката). В пункті 2 Акту про обсяг та вартість наданих адвокатом послуг від 13.12.2024 року наданий перелік судових засідань, в яких приймала участь адвокат Пацурковська О.М. Сторони, підписуючи Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 80 від 25.12.2023 року, домовились, що розмір гонорару адвокату залежить від кількості витрачених годин (п.1.Додатку № 1). Ознайомившись з матеріалами цивільної справи та протоколами судових засідань, встановлено, що частина судових засідань фактично обмежувалась обговоренням переносу розгляду справи по суті, в тому числі і за клопотанням адвоката Пацурковської О.М., та тривалість цих засідань була невелика, а саме : судове засідання 08.05.2023 року розпочато в 13.58, закінчено в 14.09; судове засідання 29.08.2023 року розпочато 09.21, закінчено 09.30 хв.; судове засідання 27.06.2024 року розпочато в 12.10, закінчено в 12.36 хв.; судове засідання 12.08.2024 року розпочато в 10.14, закінчено в 10.18 хв.; судове засідання 20.11.2024 року розпочато в 15.03, закінчено в 15.11 хв. Вважає, що заявлені до відшкодування представником позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу справедливого розподілу витрат при розгляді справи. Розмір є нерозумний, невиправданий та необгрунтований.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялася належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила.
Представник позивача Пацурковська О.М. у судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала, просила відмовити у задоволенні заяви в частині стягнення судового збору у розмірі 536, 80 грн. за подачу заяви про забезпечення позову.
Представник відповідача Прокопенко Ю.О. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 підтримав позицію представника.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК Україниу разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті без достатньої правової підстави у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 956 (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 80 копійок.

Встановлено, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання розподілу судових витрат в частині витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи ОСОБА_1 надавалась професійна правнича допомога адвокатом Пацурковською Оленою Миколаївною.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві.

Представник позивача - адвокат Пацурковська О.М. у позовній заяві зазначила, що позивач орієнтовно планує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

У позовній заяві представник позивача зазначила, що докази понесених витрат будуть надані у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

У передбачений законом строк представник позивача звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 75500,00 гривень. В обґрунтування зазначених витрат надала суду: Договір про надання правничої допомоги №64 від 09 лютого 2023 року; Додаток № 1 від 09.02.2023; Договір про надання правничої допомоги №80 від 25 грудня 2023 року; Додаток № 1 від 25.12.2023, довідку про отримання гонорару від 10.02.2023; квитанції про сплату послуг за участь у судових засіданнях; Акт про обсяг та вартість наданих адвокатом послуг та виконаних робіт від 13.12.2024.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 вказаного вище Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, як це унормовано положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/WestAllianceLimited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За змістом статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема у положеннях частин п`ятої та шостої статті, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Так, судом установлено, що 09.02.2023 року між адвокатом Пацурковською О.М. та ОСОБА_3 укладено договір про надання правничої допомоги № 64, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується Доручення, під час строку дії цього Договору здійснити представництво (представити) інтересів Клієнта в усіх судових органах України будь-яких інстанцій, з правом користуватися всіма правами, процесуальними правами та обов`язками Клієнта, згідно норм чинного законодавства України у підготовці до судової справи, в суді за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

За надання адвокатом правничої допомоги за цим договором клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) в розмірі та на умовах визначених в додатку до цього договору, а також сплати фактичні витрати. Згідно додатку №1 до договору про надання правничої допомоги сторони погодили виплату суми гонорару (винагороди) за надання Адвокатом правничої допомоги, вказаної в Договорі і визначеної Дорученням, при цьому розмір гонорару Адвоката залежить від кількості витрачених годин та встановлюється в наступному розмірі відповідно до виконаних Адвокатом послуг за наступними тарифами: складання процесуальних документів: позовної заяви, заяви про забезпечення позову, відповідь на відзив, інших заяв, клопотань, пояснень, тощо - 3О 000 (тридцять тисяч) грн.; участь в 1 (одному) судовому засіданні І інстанції - 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.; участь в 1 (одному) судовому засіданні апеляційної інстанції - 3 000 (три тисячі) грн.; участь в 1 (одному) судовому засіданні касаційної інстанції - 5 000 (п`ять тисяч) грн. Вартість однієї години для розрахунку розміру гонорару згідно з умовами даного Договору при складанні інших процесуальних документів становить 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. за 1 (одну) годину роботи Адвоката. Інше за погодженням Сторін.

Під участю в 1 (одному) судовому засіданні вважається приїзд Адвоката до суду, час очікування судового засідання, участь Адвоката в 1 (одному) судовому засіданні.

Сторони погодили, що виплата гонорару (винагороди) авансом здійснюється в стовідсотковому розмірі. Виплата гонорару (винагороди) здійснюється в готівковому або безготівковому порядку на рахунок Адвоката відповідно до чинного законодавства України.

25.12.2023 року між адвокатом Пацурковською О.М. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги № 80, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується Доручення, під час строку дії цього Договору здійснити представництво (представити) інтересів Клієнта в усіх судових органах України будь-яких інстанцій, з правом користуватися всіма правами, процесуальними правами та обов`язками Клієнта, згідно норм чинного законодавства України у підготовці до судової справи, в суді за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, що розглядається у межах справи № 953/1212/23.

Згідно акту про обсяг та вартість наданих адвокатом послуг та виконаних робіт по Договору про надання правничої допомоги № 64 від 09.02.2023, Договору про надання правничої допомоги № 80 від 25.12.2023 від 13.12.2024 адвокатом складено позовну заяву, заяву про забезпечення позову, комплектацію додатків до них, подано 16.02.2023 до Київського районного суду м. Харкова; складено та полано відповідь на відзив від 27.03.2023, з поданням доказів направлення відповідного відзиву відповідачу; складено та подано до Харківського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від 27.05.2023, з поданням доказів направлення відповідного відзиву відповідачу; складено та подано до Київського районного суду м. Харкова заяви по справі № 953/1212/23 від 19.06.2023, 26.06.2023, 19.07.2023, 29.08.2023, 24.06.2024, 22.07.2024, відповідь на відзив від імені ОСОБА_1 від 27.07.2024 з поданням доказів направлення відповідного відзиву відповідачу, заява від 10.12.2024 з поданням доказів направлення заяви відповідачу, що становить 30 000 грн (кількість витраченого часу - 12 годин).

Згідно акту від 13.12.2024 року прибуття до Київського районного суду м. Харкова для прийняття участі / участь у судових засіданнях 23.03.2023, 27.03.2023, 13.04.2023. 08.05.2023, 20.06.2023, 20.07.2023, 29.08.2023, 18.10.2023, 14.11.2023, 10.01.2024, 27.06.2024, 22.07.2024. 12.08.2024, 30.10.2024, 20.11.2024, 29.11.2024, 10.12.2024, а також прибуття до Харківського апеляційного суду 06.06.2023, становить 45 500,00 грн.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 р.) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони, враховуючи кількість виготовлених під час розгляду справи представником позивача документів та їх зміст, враховуючи критерій реальності таких витрат, суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром витрат на професійну (правничу) допомогу є 35 000,00 грн.

При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (відповідача).

Виходячи із положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи позицію представника відповідача Прокопенко Ю.О. , характер виконаної адвокатом Пацурковською О.М. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені адвокатом Пацурковською О.М. витрати на правничу допомогу в розмірі 75 500, 00 грн. є завищеними, а тому дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Пацурковської Олени Миколаївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 953/1212/23, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 ( тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 08.01.2025 року.

СУДДЯ: Т.В. Юрлагіна