Справа № 347/315/24
Провадження № 2/347/29/25
У Х В А Л А

Іменем України

про закриття провадження у справі

09 січня 2025 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Косівв порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача філії «Кутське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» А.О. Левицького про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до філії «Кутське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

Стислий виклад доводів заявника.

В провадженні Косівського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до філії «Кутське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії.

Представник відповідача Левицький А.О., що діє в інтересах філії «Кутське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» подав клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до п. 4.8. Статуту державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28.06.2023 року №415, Підприємство в порядку передбаченому законодавством та цим Статутом, внутрішніми документами, має право утворювати на території України та за її межами філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Відповідно до положення про філію «Кутське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», а саме п.1.1., філія «Кутське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» є відокремленим підрозділом державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», . Відповідно до п.3.1. Положення філія є відокремленим підрозділом Підприємства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Підприємства та в його інтересах, здійснює делеговані Підприємством функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Підприємства.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України). У ЦК України не встановлюється спеціальних вимог щодо довіреності керівника відокремленого підрозділу. Підставою видачі такої довіреності буде виступати акт органу юридичної особи про призначення фізичної особи керівником філії або представництва. З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила.

Пунктом 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз?яснено, що відповідно до чинного законодавства, юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу».

Таким чином, неправильним є пред`явлення позову до філії «Кутське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», а правильним є до державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Кутське лісове господарство», адже філія не є юридичною особою та не може бути відповідачем та позивачем в суді.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору, що в свою чергу є підставою для закриття провадження згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, однак просив проводити розгляд справи без його участі.

Позивач будучи належним чином повідомлений про підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Представник відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання будучи належним чином повідомлений не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Суд звертає увагу, що справа за позовом ОСОБА_1 до філії «Кутське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії. Перебуває в провадженні суду з 09.02.2024 року.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.02.2024 року визначено суддю Кіцулу Ю.С. для розгляду вказаної цивільної справи. Ухвалою суду від 05.03.2024 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання.

Підготовчі судові засідання у справі призначались на 16.04.2024 року, 24.06.2024 року, 20.08.2024 року, 02.10.2024 року, 20.11.2024 року, 09.20.2025 року. Позивач та його представник в підготовчі судові засідання не з`являлися. Від представника позивача Боднарука В.В. на адресу суду надсилалися клопотання про відкладення розгляду справи. В підготовче судове засідання і позивач, і його представник Боднарук В.В. не з`явилися, однак були належним чином повідомленими. Про причини неявки суд не повідомляли.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до частини 1статті 43 ЦПК Україниучасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За приписами ч.1-2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом.

Частиною 5ст. 223 ЦПК Українивстановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вказані положення також зазначені у ч. 1ст. 257 ЦПК України. Тобто, законом не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача, зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогоюст. 210 ЦПК Українита ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи той факт, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час, ні позивачЛаврук В.П, ні його адвокат Боднарук В.В. в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомляли, суд доходить переконання про розгляд поданого клопотання за відсутності сторони позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши подане клопотання, та матеріали цивільної справи, суд доходить такого висновку.

Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання.

Так, згідно зі ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно з ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України).

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України).

Від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19.

Судом встановлено, що позивач пред`явив позов, до відповідача філії філії «Кутське лісове господарство» ДСГП «Ліси України»

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Державне спеціалізоване господарське підприємство ліси України, зареєстроване як юридична особа. У відомостях про відокремлені підрозділи юридичної особи вказано, зокрема, ДП «Кутське лісове господарство».

Таким чином, позивачем пред`явлено позов до філії підприємства, яке в силу положень статті 95 ЦК України не є юридичною особою, а, отже, не наділене цивільною-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у цивільному процесі.

Аналіз вказаних вище норм процесуального права, а також положень ст. ст. 80, 91, 92, ч. 3 ст. 95 ЦК України та ст. 46, ч. 2 ст. 48 ЦПК України дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі повинен мати цивільну процесуальну правосуб`єктність. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Норма статті 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

Аналогічний висновок міститься в Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц та Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 127/328/17.

Чинним законодавством України не передбачено можливості пред`явлення позову до філії юридичної особи.

Відтак, позов до особи, яка на час його пред`явлення не була наділена цивільною та цивільною процесуальною правоздатністю і дієздатністю, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд позбавлений можливості в підготовчому засіданні вирішити питання про заміну неналежного відповідача, оскільки сторона позивач не з`явилася в підготовче засідання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 255, 256, 260 261, 353 355 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника відповідача філії «Кутське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» А.О. Левицького про закриття провадження у цивільній справі задовольнити.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до філії «Кутське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 13 січня 2025 року.

Суддя Ю.С. Кіцула