ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 681/875/24

Провадження № 22-ц/820/191/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: представників Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та Лесика В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 681/875/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Бойком Олексієм Ігоровичем, на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2024 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», боржник: ОСОБА_1 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № НМРWGA від 27 червня 2008 року в розмірі 25 788, Доларів США, що за курсом НБУ 12,95 грн від 27 жовтня 2014 року, яка складає 333 961 грн 07 коп

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № НМРWGA від 27 червня 2008 року в розмірі 19495,6 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 жовтня 2014 року становить 333961,07 грн.

05 травня 2015 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» йому було видано виконавчий лист № 681/2330/14 на виконання рішення суду від 27 лютого 2015 року.

18 липня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року в задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про поновлення строку пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, виданого 27 квітня 2015 року Полонським районним судом Хмельницької області у справі № 681/2330/14-ц за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та видачі його дубліката відмовлено.

22 жовтня 2024 року через підсистему Електронний Суд ЄСІТС представником ОСОБА_2 адвокатом Бойком О.І. до суду було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом Полонським районним судом Хмельницької області зазначеної вище заяви АТ КБ «Приватбанк» про поновлення строку пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа та видачі його дубліката.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Бойко О.І. не погодилися з ухвалою суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, вказують на порушення норм процесуального права, оскільки відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді заяв для вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема, заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та заяви про видачу дубліката виконавчого листа), положення статей 133, 141 ЦПК України не застосовуються, оскільки сторін на такому етапі цивільного судочинства немає, також вважав, що цивільний спір між Банком та ОСОБА_1 вирішений по суті, а подана Банком заява про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дубліката пов`язана з виконанням судового рішення, що виключає на даному етапі цивільного судочинства наявність в ОСОБА_1 та Банку процесуального статусу сторін, а відтак, на думку суду першої інстанції, відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, вказані висновки є незаконним та без підставними. Апелянт та його представник вказують, що Полонський районний суд Хмельницької області формально підійшов до трактовки змісту, зокрема, статей 133, 141 ЦПК України та дійшов помилкового висновку про відсутність сторін у даній справі. І, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат. При цьому судом не прийнято до уваги положення Глави щодо порядку відшкодування судових витрат в ЦПК України, у Розділі І «Загальні положення» (Глава 8) не міститься жодних застережень чи обмежень щодо його застосування до інших видів судового розгляду чи судового контролю, а також що він не поширюється на інші розділи процесуального закону, наприклад, на Розділ V «Перегляд судових рішень». Саме тому її положення однаково застосовуються і до Розділу ІІІ «Позовне провадження» так і до Розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)». Крім того, занадто формальний підхід суду першої інстанції до трактування змісту поняття «сторони» у цивільному процесі, був здійснений без врахування загальних положень ЦПК України.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 та його представник адвокат Бойко О.І. просять ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2024 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу, які понесені ОСОБА_1

АТ КБ «Приватбанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається, що при розгляді заяв для вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень (зокрема, заяви про видачу дубліката виконавчого листа), положення статей 133, 141 ЦПК України не застосовуються, оскільки сторін на такому етапі цивільного судочинства немає. Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення з підстав недотримання заявником вимог частини першої статті 134 ЦПК України; неспівмірності та необґрунтованості заявлених вимог зі складністю справи, суд апеляційної інстанції в цілому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, однак помилився з мотивами такої відмови. Отже, мотивувальна частина додаткової постанови суду апеляційної інстанції підлягає зміні у редакції цієї постанови, а саме, що при розгляді судом заяв, поданих на стадії виконання судового рішення, зокрема, заяви про видачу дубліката виконавчого листа, положення статей 133, 141 ЦПК України не застосовуються. Зазначена позиція узгоджується з нормами процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором кредиту від 27 червня 2008 року в сумі 19495,60 доларів США, борг з процентів в сумі 2965,82 доларів США, борг з комісії в сумі 790,27 доларів США, фіксовану частину штрафу в сумі 19,31 доларів США, штраф процентну складову в сумі 1227,10 доларів США, - а всього 25788,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27 жовтня 2014 року становить 333961 грн. 07 коп.

Також стягнуто з ОСОБА_1 3339 грн. 61 коп. на користь ПАТ КБ "Приватбанк" понесених судових витрат по оплаті судового збору.

05 травня 2015 року на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено копію вищевказаного рішення та виданий на його виконання виконавчий лист № 681/2330/14.

18 липня 2024 року АТ КБ «Приватбанк» (до перейменування ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 681/2330/14, виданого на виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2015 року, та поновлення строку його пред`явлення.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року в задоволенні даної заяви відмовлено.

22 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Бойко О.І. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 41000 грн., понесених відповідачем при розгляду судом заяви банку про видачу дублікату та поновлення строку його пред`явлення, в задоволенні якої оскаржуваною ухвалою відмовлено.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Верховний Суд в постанові від 03 квітня 2024 року по справі № 755/3829/18 вказав:

«Метою впровадження принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Аналізуючи норми ст.ст.134. 137. 141 ЦПК України, слід дійти висновку про те, що при розгляді заяв для вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень (зокрема, заяви про видачу дубліката виконавчого листа), положення статей 133, 141 ЦПК України не застосовуються, оскільки сторін на такому етапі цивільного судочинства немає.

Отже при розгляді судом заяв, поданих на стадії виконання судового рішення (зокрема, заяви про видачу дубліката виконавчого листа), положення статей 133, 141 ЦПК України не застосовуються».

За нормами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин справи. норм цивільного процесуального законодавства та правової позиції Верховного суду в аналогічній категорії справ колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви представника боржника про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з банку на користь боржника витрат на професійну правничу допомогу.

З цих підстав доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов неправильних висновків про відсутність сторін при розгляді заяви слід відхилити.

Такі доводи апелянта спростовуються наведеними вище нормами ЦПК та висновками Верховного Суду в аналогічній категорії справ.

Також суд відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду в справі № 242/3891/19, так як в цій справі - № 242/3891/19 розглядалась скарга на дії приватного виконавця, тобто обставини у справі № 242/3891/19 та у даній цивільній справі є відмінними між собою.

Розгляд заяви про видачу дублікату виконавчого листа врегульовано нормами Розділу VI «ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ)» ЦПК України, а розгляд скарги на дїі державного виконавця - Розділом VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ», де приймає участь у розгляді скарги відповідний державний чи приватний виконавець.

При цьому згідно ст. 452 Розділу VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ» ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Тобто в даному розділі є пряма норма щодо відшкодування судових витрат при розгляду таких скарги на відміну від Розділу VI «ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ)» ЦПК України, де такі норми відсутні.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Бойком Олексієм Ігоровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 січня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк