Провадження №6/369/169/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді- Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря судових засідань Соловюк В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», стягувач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду із заявою, якою просить замінити стягувача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» у правовідносинах за виконавчим листом № 369/14201/19 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором та відшкодування судових витрат.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2020 року з ОСОБА_1 було вирішено стягнути на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором від 05 серпня 2017 року. Станом на дату подання заяви рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області не виконано.

28 березня 2024 року між ПАТ КБ Приватбанк та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №ПК-280324, згідно умов якого право вимоги за кредитним договором від 05 серпня 20217 року перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». У зв`язку з чим виникла необхідність замінити стягувача на правонаступника.

Просили суд замінити стягувача Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, IBAN: НОМЕР_1 , банк отримувача - АТ «Креді Агріколь Банк») у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого документу №369/14201/19 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором.

В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, до суду не з`явились. Відповідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що заява про заміну стягувача обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2020 року було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 658,33 грн. та судовий збір у сумі 1921 грн.

28 березня 2024 року між ПАТ КБ Приватбанк та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № ПК-280324, згідно умов якого право вимоги за кредитним договором, укладеного між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

Наведене також підтверджується Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №ПК-280324 від 28 березня 2024 року.

Відповідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Згідно ч. 5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 року (справа № 6-122 цс13) зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст.8Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

У відповідності до вимог ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Слід зазначити, що згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва, у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У ч. 1 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19.03.1997 року).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов висновку, що заява про заміну стягувача обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4-ч.6 ст.259, ст.260, ст. 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі - задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, IBAN: НОМЕР_1 , банк отримувача - АТ «Креді Агріколь Банк») у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №369/14201/19 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 10 січня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ