Справа № 584/1031/24
Провадження № 2/584/124/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08.01.2025 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні в м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовують тим, що на підставі договору дарування від 17.05.2004, зареєстрованого в реєстрі за № 1144, є власниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

На момент укладення та посвідчення договору дарування 17.05.2004 приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу Колесніченко М.Г., земельна ділянка знаходилася у приватній власності ОСОБА_4 , при цьому договір дарування на користь позивачів на належну ОСОБА_4 земельну ділянку не укладався.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її спадкоємцем є ОСОБА_3 .

Посилаючись на положення ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, просили визнати за ними право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0847 га, кадастровий № :02:011:0003, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 , а витрати по справі просили покласти на них.

Позивачі в підготовче засідання не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сопової В.С. на адресу суду надійшла заява, в якій остання просила розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримала.

Позивач ОСОБА_2 надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов визнала. Про правові наслідки визнання позову обізнана.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування будинку від 17.05.2004, посвідченого приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу Колесніченко М.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1144, позивачі є співвласниками (по 1/2 частці кожен) житлового будинку АДРЕСА_1 . Дарувателем в зазначеному договорі вказана ОСОБА_4 .

Право власності за позивачами на вказане нерухоме майно зареєстровано 17.05.2004.

З фотокопії державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 199517 від 23.06.2003, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 60, вбачається, що ОСОБА_4 , мешканка АДРЕСА_2 , на підставі рішення 8 сесії 24 скликання Путивльської міської ради від 20.06.2003, є власником земельної ділянки площею 0,0847 га у межах згідно з планом, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення для обслуговування житлового будинку.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.08.2024 вбачається, що ОСОБА_4 на підставі рішення 8 сесії 24 скликання Путивльської міської ради від 20.06.2003, відповідно до державного акту від 23.06.2003 СМ № 199517, є власником земельної ділянки площею 0,0847 га, кадастровий № :02:011:0003, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 .

З фотокопії свідоцтва про смерть від 29.12.2023 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Путивль Конотопського району Сумської області померла ОСОБА_4 (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 5/2024.

Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Частиною 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте.

З урахуванням відповідного клопотання позивачів, понесені ними витрати судом не розподіляються.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою по АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованим по АДРЕСА_1 , право спільної часткової власності (по 1/2 частці за кожним) на земельну ділянку площею 0,0847 га, кадастровий № :02:011:0003, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв