Провадження № 2/742/186/25
Єдиний унікальний № 742/5493/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представниця позивачки адвокатка Зибінська Галина Вікторівна до ОСОБА_2 про визначення розміру часток нерухомого майна у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представниця ОСОБА_1 адвоката Зибінська Г.В. звернулася до суду з уточнюючим позовом до ОСОБА_2 , у якому просить виділити ОСОБА_1 в натурі у власність в рахунок 9/20 частин земельної ділянки загальною площею 0,0576 га, кадастровий номер: :04:003:1083, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що утворився внаслідок фактичного поділу земельної ділянки та підлягає державній реєстрації, а саме - земельну ділянку площею 0,0321 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . А також виділити ОСОБА_2 в натурі у власність в рахунок 11/20 частин вище зазначеної земельної ділянки земельної ділянки, а саме - земельну ділянку площею 0,0255 га.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 має у власності 9/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які вона успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 . Зазначені 9/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами знаходяться на земельній ділянці площею 0,0576 га, кадастровий номер: :04:003:1083, яку згідно рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області №30 від 25.06.2019, передано із земель комунальної власності, що раніше була надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, без зміни цільового призначення, у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ярмак Н.О. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0576 га, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не визначено частку спадкодавця у спільному майні, так як за життя батька позивачки ОСОБА_3 , спадкодавця, частки співвласників у праві спільної власності на вищевказану земельну ділянку визначені не були, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до Плану поділу земельної ділянки, співвласниками погоджено площу частини земельної ділянки кожного та межі користування земельною ділянкою. Земельна ділянка з кадастровим номером :04:003:1083, може бути розділена на дві частини: ділянка АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 , розміром 0,0291 га, ділянка АДРЕСА_3 - ОСОБА_2 , розміром 0,0285 га. Такий розподіл не є ідеальним, але є співмірним до часток на будівлю, та погоджений між співвласниками: ОСОБА_1 (спадкоємицею ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 . У зв`язку з чим позивачка звертається до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Призначено підготовче засідання на 27.11.2024.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 07.01.2025.

У судове засідання ОСОБА_1 та її представниця адвоката Зибінська Г.В. не з`явилися, проте остання подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився також, проте надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 серпня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_3 , 9/20 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16), що також підтверджується копією заповіту та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.15 та зворот), а також витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу 389305217 від 01.08.2024 (а.с.13).

Згідно витягу з рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області №30 від 25.06.2019 Про вирішення питань землекористування, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано земельну ділянку із земель комунальної власності, що раніше була надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, без зміни цільового призначення, у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , площею 576 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :04:003:1083), у спільну сумісну власність (а.с.14).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 173016753, сформованого 08.07.2019 та індексний номер витягу 173016436, сформованого 08.07.2019 вбачається, що земельна ділянка площею 0,0576 га з кадастровим номером:04:003:1083, перебуває у спільній сумісній власності (1/1 частки) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.11-12).

Постановою приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ярмак Н.О. від 01.08.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0576 га, кадастровий номер: :04:003:1083, що розташована: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Оскільки, для визначення складу спадкового майна, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, необхідно визначити частку спадкодавця у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. За життя спадкодавця частки співвласників у праві спільної власності на вищевказану земельну ділянку визначені не були. Відповідно до чинного законодавства частки у спільній власності визначаються договором, законом або рішенням суду. У цьому випадку, у нотаріуса відсутні повноваження визначати частку, належну померлому ОСОБА_3 у праві спільної власності на земельну ділянку, в зв`язку з чим неможливо визначити склад спадкового майну. Визначення частки ОСОБА_3 також стосується прав та законних інтересів іншого співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (а.с.22).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

В силу ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

У Постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 570/997/19 зазначено, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18; від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц; від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18; від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18; від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц; від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду (Постанова від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).

Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Абзацом 1 пункту 21 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України також передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок.

Відповідно до Плану поділу земельної ділянки, співвласниками погоджено площу частини земельної ділянки кожного та межі користування земельною ділянкою, земельна ділянка з кадастровим номером :04:003:1083, може бути розділена на дві частини: ділянка АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 , розміром 0,0291 га та ділянка АДРЕСА_3 - ОСОБА_2 , розміром 0,0285 га (а.с.37).

Такий розподіл не є ідеальним, але є співмірним до часток на будівлю, та погоджений між співвласниками: ОСОБА_1 (спадкоємицею ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 , що не оспорювало ся останнім у поданій до суду заяві.

Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності двом співвласникам, належним способом захисту в даному випадку буде виділення кожному співвласнику своєї частини, що узгоджується з позицією ВС, який у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зауважив про наступне: «Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.».

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Отже, з підстав, встановлених ч.1 ст.1225 ЦК України, ОСОБА_1 як єдиній спадкоємиці за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , про що свідчать матеріали справи, переходить право власності на належні спадкодавцю ОСОБА_3 9/20 частини земельної ділянки площею 0,0321 га, з кадастровим номером :04:003:1083, у межах згідно з планом поділу за фактичним користуванням земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Системний аналіз статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Із заяв сторін, поданих суду, слідує, що сторони дійшли згоди про поділ спірної земельної ділянки за визначеним планом поділу земельної ділянки, про що просять суд постановити рішення.

Згідно положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Зважаючи на вищевикладене, суд оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення розміру часток нерухомого майна у спільній сумісній власності, земельної ділянки загальною площею 0,0576 га, кадастровий номер: :04:003:1083, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та визнання за останньою права власності в натурі в рахунок 9/20 частин земельної ділянки, що становить 0,0321 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, виділ ОСОБА_2 в натурі у власність в рахунок 11/20 частин вище згаданої земельної ділянки, а саме - земельну ділянку площею 0,0255 га підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 181, 356, 358, 364, 367, 377 ЦК України, ст.ст. 86-89 ЗК України ст..ст.4, 12-13, 76-81, 95, 142, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), представниця позивачки адвокатка Зибінська Галина Вікторівна (м.Прилуки, вул..Київська, 210, каб.27), до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ), про визначення розміру часток нерухомого майна у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в натурі у власність в рахунок 9/20 частин земельної ділянки загальною площею 0,0576 га, кадастровий номер: :04:003:1083, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що утворився внаслідок фактичного поділу земельної ділянки та підлягає державній реєстрації, а саме - земельну ділянку площею 0,0321 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виділити ОСОБА_2 в натурі у власність в рахунок 11/20 частин земельної ділянки загальною площею 0,0576 га, кадастровий номер: :04:003:1083, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що утворився внаслідок фактичного поділу земельної ділянки та підлягає державній реєстрації, а саме - земельну ділянку площею 0,0255 га.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО