Справа № 709/1453/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Романової О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Данілової О.С.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пузіна Дениса Миколайовича про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від

27 вересня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 1213-7879 від 29 травня 2023 року у розмірі 49000,00 грн. та понесені судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

06 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пузін Д.М. звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заяви зазначалося, що відповідачем ОСОБА_1 не отримувалися ухвала про відкриття провадження у справі та повістка про виклик до суду, а тому остання не була обізнана про звернення позивача із даним позовом та не мала змоги подати відзив на позовну заяву.

Крім цього, представник відповідача Пузін Д.М. зазначає про те, що відповідно до ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі не виконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Встановлення сторонами кредитного договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 39200,00 грн., є несправедливими у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 9800,00 грн.

Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням цього, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми цивільного законодавства, практику Верховного Суду, положення Закону України «Про захист прав споживачів», представник відповідача ОСОБА_2 просить суд заяву про перегляд заочного рішення задовольнити, заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від

27 вересня 2024 року скасувати та призначити дану справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Крім цього, враховуючи ту обставину, що вищевказане рішення було отримано відповідачем 29 жовтня 2024 року, представник відповідача Пузін Д.М. просив суд поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Також, згідно зі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, а тому позивач підлягає звільненню від сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 листопада

2024 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення відповідача ОСОБА_1 від сплати судового збору; дану заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 листопада

2024 року повторно залишено дану заяву без руху.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2024 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення та призначено до судового розгляду.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 не з`явився, причини неявки суду не відомі. При цьому, судове засідання при розгляді даної заяви, яке було призначено на 24 грудня 2024 року, було відкладено на 09 січня 2025 року у зв`язку із клопотанням останнього.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду не відомі.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, зокрема і щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, процесуальне законодавство закріплює юридичну сукупність, за наявності всіх елементів якої заочне рішення підлягає скасуванню.

Отже, у даному випадку суд має скасувати заочне рішення, якщо відповідач не з`явився в судове засідання, в якому було ухвалено рішення і не повідомив про причини своєї неявки на нього з поважних причин та посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Так, сторона позивача вказує на ту обставину, що судове засідання 27 вересня

2024 року (у якому було ухвалено заочне рішення) відбулося за відсутності відповідача ОСОБА_1 , оскільки повістки про виклик до суду та ухвали про відкриття провадження остання не отримувала та, з цих же підстав, не подала відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Частиною 3 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Так, ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 серпня

2024 року позовну заяву ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дану ухвалу разом із повісткою про виклик до суду було направлено відповідачу на адресу її місця реєстрації: АДРЕСА_1 (дану ж адресу вказано стороною відповідача при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення).

Відповідно до відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вищезазначені позовна заява та повістка про виклик до суду були вручені ОСОБА_1 31 серпня 2024 року особисто.

В практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, суд зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України» заява № 3236/03).

У рішення по справі «Юніон Аліментаріа Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (1989) зазначено, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Таким чином, твердження сторони відповідача у цій частині суд оцінює критично.

Крім цього, як уже було зазначено судом, підставами для скасування заочного рішення суду являється наступна юридична сукупність: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вже було встановлено судом, відповідач була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання та не з`явилася до суду без поважних причин, при цьому не подавши відзиву на позовну заяву.

Також, стороною відповідача не додано до заяви про перегляд заочного рішення жодних доказів, які можуть мати істотне значення для розгляду даної справи.

Так, представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення посилається на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та вказує на те, що у порушення норм цього закону, позивачем встановлено непропорційно велику суму процентів за договором кредиту, а також те, що позивачем здійснювались нарахування процентів за кредитним договором поза межами строку кредитування.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

29 травня 2023 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https:// credоs.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», був укладений Договір про відкриття кредитної лінії

№ 1213-7879 (далі Кредитний договір).

Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А4315 для підписання Кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в сумі 9800,00 грн. на особисті потреби, строк кредитування 300 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 11 червня 2024 року.

Відсоткова ставка стандартна - 3% за кожен день користування кредитом.

Крім цього, відповідач була ознайомлена із Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, у яких міститься інформація, щодо орієнтовної вартості кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Так, спірний кредитний договір було укладено 29 травня 2023 року строком на

300 календарних днів до 11 червня 2024 року.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , остання внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на

11 червня 2024 року мала заборгованість у розмірі 97314,00 грн., яка складається із:

- 9800,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом;

- 87514,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Проте, позивач просив стягнути із відповідача не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме заборгованість у розмірі 49000,00 грн., яка складається із наступного:

- 9800,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом;

- 39200,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Свого ж контррозрахунку за кредитним договором, у підтвердження своєї позиції, стороною відповідача не надано.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, що передбачено умовами спірного кредитного договору, проценти нараховувалися позивачем в межах строку кредитування та за процентною ставкою, встановленою умовами договору, нараховані проценти, про стягнення яких просив позивач, є процентами за користування кредитними коштами нарахованими відповідно до ст.ст. 1048, 10561 ЦК України.

У частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Така компенсація може застосовуватися у випадку невиконання зобов`язання, однак не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання.

Разом з тим, проценти відповідно до ст.ст. 1048, 10561 ЦК України є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання.

На думку суду, посилання сторони відповідача, що у Кредитному договорі передбачено нарахування неправомірно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки проценти за користування кредитом нараховано відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України, а відтак такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 284, 287, 288, 354, 355 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пузіна Дениса Миколайовича про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вімовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.Г. Романова