ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/100/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/19247/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бобович Микола Миколайович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2024 року, ухваленого суддею Марциновською І.В., повний текст якого складено 08 листопада 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що у період з 03.06.2011 до 05.08.2024 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області виданий судовий наказ у справі № 607/17110/24, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначив, що при винесенні судового наказу суд не врахував, що на утриманні позивача знаходяться ще двоє дітей від попереднього шлюбу, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, після досягнення ОСОБА_4 повноліття з 12.02.2021 з позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття дитини. Таким чином на утриманні позивача перебувають троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми.

Позивач вказав, що чинним законодавством встановлений розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, тобто на одну дитину припадає 1/6 частка.

За таких підстав позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2024 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено повністю.

Судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок покладено на позивача ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бобович М.М. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 (одна шоста) усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник заявника посилається на те, що суд ухвалюючи рішення вважав, що позивач не зазначив про наявність обставин, які свідчать про погіршення його матеріального стану чи стану здоров`я або про зміну його сімейного стану, що відповідно до ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим в позовній заяві зазначалось, що на підставі виконавчого листа №2-4813 від 22.12.2019, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області (виконавче провадження №56082054) з позивача на користь першої дружини ОСОБА_6 вже стягуються аліменти на утримання (сина) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 04.08.2010 р., і до повноліття сина ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а після цього з 12.02.2021 р. стягується на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття доньки ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, на утриманні у позивача знаходиться троє його дітей, двоє з яких неповнолітні та один повнолітній, а саме ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є повнолітнім та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , діти від першого шлюбу та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина від другого шлюбу. Крім того, утримання дитини є обов`язком не тільки батька, а й обов`язком матері.

Чинним законодавством встановлений розмір аліментів на неповнолітніх двох дітей 1/3 частина доходу платника аліментів, тобто на одну дитину припадає 1/6 частина (п.4. ч.1 ст. 161 ЦПК України).

За таких підстав позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 грудня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вальчук М.М., надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народилися в іншому шлюбі, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів

Позивач, звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, а саме їх зменшення, повинен довести обставини, які мають істотне значення та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, погіршення його майнового становища, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Крім цього, зазначають, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дитини.

Таким чином, оскільки позивач є особою працездатного віку, позовні вимоги не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів та зміну способу їх стягнення.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється згідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.12.2011 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 2966 (а.с.25).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.08.2024 у справі 607/7908/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а.с. 18-20).

09.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі № 607/17110/24 виданий судовий наказ, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22-23).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження обставин, які свідчать про погіршення матеріального стану чи стану здоров`я позивача або про зміну його сімейного стану, що відповідно до вказаної норми закону є підставою для зменшення розміру аліментів позивачем суду не надано. Розмір стягнутих на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.08.2024 аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища чи стану здоров`я позивача, не буде спрямоване на належне забезпечення потреб дитини ОСОБА_3 та суперечитиме її інтересам.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.(стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А згідно з частиною 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя статті 182 СК України).

У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

У пункті 23 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Таким чином зміна сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, має враховувати й інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, насамперед з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Із зазначених норм закону також випливає те, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 , як на підставу для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покликався на те, що на його утриманні знаходяться діти від першого шлюбу, його матеріальний стан погіршився, а тому визначений судом розмір аліментів він не має можливості сплачувати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач надав лише постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 56082054 від 22.02.2024, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у порядку стягнення на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття дитини (а.с. 11).

Однак, колегія суддів вважає, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилася в іншому шлюбі, без доведення погіршення майнового становища, само по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові ВС від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23.

Крім цього, судом встановлено, що на час видачі судового наказу від 09 серпня 2024 року у позивача вже була неповнолітня дитина від іншого шлюбу, на яку стягуються аліменти, тобто вказана обставина були наявною на час видачі судового наказу .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що доказами рівня майнового стану фізичної особи можуть бути, наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність чи відсутність рухомого чи нерухомого майна, відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, довідка з Пенсійного фонду України, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо.

Вказаних доказів позивачем суду не було надано.

В матеріалах справи також відсутні докази щодо наявного рухомого та нерухомого майна у ОСОБА_1 , незадовільного стану здоров`я останнього чи перебуванні на його утриманні інших осіб.

Тому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки ОСОБА_1 не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження зміни (погіршення) його майнового стану або сімейного стану після стягнення з нього аліментів на підставі судового наказу від 09 серпня 2024 року, погіршення або поліпшення здоров`я когось із членів сім`ї.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що розмір аліментів визначний судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без належного підтвердження погіршення матеріального становища позивача чи стану здоров`я, не буде спрямоване на належне забезпечення потреб дитини ОСОБА_3 та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бобович Микола Миколайович слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

У силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 , в межах понесених ним сум.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381-384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бобович Микола Миколайович залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на ОСОБА_1 , в межах понесених ним сум.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома