Справа № 939/33/25
УХВАЛА

Іменем України

13 січня 2025 рокуселище Бородянка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Герасименко М.М., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 6931 від 23 грудня 2020 року в розмірі 133 442,57 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2025 року дану справу розподілено судді Бородянського районного суду Київської області Герасименко М.М.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у господарській справі № 911/2717/24 про неплатоспроможність за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У постанові Верховного суду від 12 січня 2022 року у справі № 185/4936/21-ц зазначено, що судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, при цьому визначення предмета та підстав позову, обрання способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Водночас, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

21 жовтня 2019 року почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України наприкінці 2018 року та який набрав чинності 21 квітня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство (неплатоспроможність), повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц.

З урахуванням наведеного вимоги позивача, заявлені у цій справі до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), мають розглядатися у межах справи про його банкрутство відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

В той же час, Кодекс України з процедур банкрутства не містить такої вимоги щодо справ, провадження в яких не відкрите.

Цивільний процесуальний кодекс України також не передбачає можливості передання справи на розгляд до іншого суду у випадку подання позовної заяви з порушенням предметної юрисдикції.

Водночас п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи вищезазначене, суд вбачає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовити у відкриті провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки ця заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до Господарського суду Київської області, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність) ОСОБА_1 (справа № 911/2717/24), для вирішення майнового спору з ОСОБА_1 в межах цієї справи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства та Господарським процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до Господарського суду Київської області, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність) ОСОБА_1 (справа № 911/2717/24), для вирішення майнового спору з ОСОБА_1 в межах цієї справи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства та Господарським процесуальним кодексом України.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими матеріалами направити позивачу.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 13 січня 2025 року.

СуддяМ. Герасименко