УХВАЛА

10 січня 2025 року

м. Київ

справа № 203/2452/23

провадження № 61-25ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну представника ОСОБА_1 - адвоката Андросової Катерини Іванівни, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання припиненими договорів позики та іпотеки, визнання відсутніми прав вимоги, скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, припинення іпотеки та обтяжень житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом,

в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:

1) визнати таким, що припинений договір позики грошових коштів, посвідчений

14 січня 2014 року за реєстровим № 9 приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Буховець Ю. В.;

2) визнати таким, що припинений договір іпотеки, посвідчений 14 січня 2014 року за реєстровим № 10 приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Буховець Ю. В.;

3) визнати відсутнім у громадянки російської федерації ОСОБА_2 права вимоги від ОСОБА_1 за договором позики грошових коштів, посвідчений 14 січня

2014 року за реєстровим № 9 приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Буховець Ю. В.;

4) визнати відсутнім у громадянки російської федерації ОСОБА_2 права вимоги від ОСОБА_1 за договором іпотеки, посвідчений 14 січня 2014 року за реєстровим № 10 приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Буховець Ю. В.;

5) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9899844 від 14 січня 2014 року 12:51:49, про реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку 4241398) щодо об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, нежитлова будівля загальною площею 176,70 кв. м., яка складається із: будівля літ. А-1 поз.1-12, ганки літ. а, а1,а2, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

6) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9898942 від 14 січня 2014 року 12:37:01, про обтяження об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 01, нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , забороною відчуження, номер запису про обтяження 4240843;

7) припинити іпотеку (номер запису про іпотеку 4241398 від 14 січня 2014 року 12:37:24, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9899844 від 14 січня 2014 року 12:51:49, підстава виникнення іпотеки - договір іпотеки, серія та номер: 10, виданий 14 січня 2014 року, видавник: приватний нотаріус Алуштинського міського нотаріального округу Буховець Ю. В.) об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 01, нежитлова будівля загальною площею 176,70 кв. м., яка складається із: будівля літ. А-1 поз.1-12, ганки літ.а, а1,а2, розташована за адресою: АДРЕСА_1;

8) припинити обтяження - заборона на нерухоме майно (номер запису про обтяження 4240843 від 14 січня 2014 року 12:29:07, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:9898942 від 14 січня 2014 року 12:37:01, підстава виникнення іпотеки - договір іпотеки, серія та номер 10, виданий 14 січня 2014 року, видавник: приватний нотаріус Алуштинського міського нотаріального округу Буховець Ю. В.) об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 01, нежитлова будівля, розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

1. У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Андросова К. І., із застосуванням засобів поштового зв`язку, вперше звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 15 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 25 листопада 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андросова К. І.,повернуто заявникові з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України (провадження № 61-14904ск24).

2. У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Андросова К. І., із застосуванням засобів поштового зв`язку, повторно звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 15 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 19 грудня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андросова К. І.,повернуто заявникові з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України (провадження № 61-16364ск24).

3. 30 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Андросова К. І., із застосуванням засобів поштового зв`язку, втретє звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 15 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у вказаній справі, в якій просить скасувати рішення Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року, справу направити на розгляд до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

4. Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено

у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У змісті клопотання, доданого до касаційної скарги заявником порушується питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвоката Андросової К. І., зазначає, що вона має право на повторне звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою у вказаній справі.

Водночас зазначені доводи самі по собі не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень з огляду на наступне.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження з урахуванням подачі касаційної скарги на ті самі судові рішення втретє без зазначення того, що заважало виконати вказівки Верховного Суду, зазначені у змісті ухвал про повернення касаційних скарг, що може свідчити про штучне збільшення строку на касаційне оскарження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження з урахуванням подачі касаційної скарги втретє.

Таким чином заявникові необхідно подати до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин для його поновлення та надати відповідні докази на їх підтвердження, зокрема на підтвердження обставин того, що заважало виконати вимоги процесуального закону при зверненні до Верховного Суду як із первісною касаційною скаргою, так і при зверненні до Верховного Суду вдруге.

5. Також подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки

у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі.

Заявником до касаційної скарги додано копію квитанції від 07 листопада 2024 року на підтвердження сплати судового збору за звернення до суду касаційної інстанції у розмірі 100,00 грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 684,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн).

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли

в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Заявником оскаржуються судові рішення за результатами розгляду 8 позовних вимог немайнового характеру.

Відповідно, з урахуванням предмета спору та прохальної частини касаційної скарги заявникові необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 17 177,60 грн

(1 073,60 х 8)х 200%.

Заявником до касаційної скарги додано докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі 100,00 грн.

Таким чином заявникові необхідно доплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 17 077,60 грн.

Судовий збір за подачу касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

6. Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада

2020 року у справі № 904/3807/19.

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці

у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 20 червня 2018 року у справі

№ 755/7957/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 2/1712/783/2011,

від 26 червня 2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі

№ 522/2732/16-ц).

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Андросової К. І., в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, доводи заявника, викладені у змісті касаційної скарги, зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Водночас заявником у змісті скарги не зазначені конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження судових рішень, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої

статті 389 ЦПК України та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями належної якості та доданими матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

7. Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження також з огляду на наступне.

Заявником у прохальній частині касаційної скарги порушується питання про скасування виключно постанови суду апеляційної інстанції з подальшим направленням справи до суду першої інстанції.

Таким чином сформульована прохальна частина касаційної скарги не в повній мірі відповідає повноваженням суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з тим, що у порушення вимог пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України заявником у прохальній частині не порушується питання про скасування рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2024 року.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, визначених змістом

статті 409 ЦПК України, правильно зазначити оскаржувані в касаційному порядку судові рішеннята надати суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями та доданими матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України заявнику необхідно: 1) обґрунтувати підстави пропуску строку на касаційне оскарження з урахуванням звернення до суду з касаційною скаргою на судові рішення втретє, на підтвердження наведених обставин пропуску строку надати відповідні докази та звернутися до суду з відповідним клопотанням;

2) сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги. На підтвердження сплати судового збору надати документи, що підтверджують сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; 3) уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, уточнити оскаржувані судові рішення, прохальну частину касаційної скарги та надати суду касаційну скаргу у новій редакції, надати копії уточненої касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У разі подання уточненої касаційної скарги шляхом формування документа

у системі «Електронний суд» заявникові також необхідно надати суду докази надсилання уточненої касаційної скарги на адреси інших учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393, 409 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Андросовою Катериною Іванівною, підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андросової Катерини Іванівни, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник