Справа № 466/1442/23
Провадження № 2/466/167/25
У Х В А Л А

10 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представників ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

відповідачки ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування витрат на поліпшення майна ,-

встановив:

Ухвалою підготовчого засідання від 07.02.23 були виділені у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування витрат на поліпшення майна, із цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення без надання іншого житла та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування витрат на поліпшення майна. Згідно вказаних вимог, з якими ОСОБА_1 та ОСОБА_7 звернулись до суду 03.11.22, позивачі просили ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів , з кожного , по 2 175 750,50 грн. витрат на поліпшення нерухомого майна - будинковолодіння АДРЕСА_1 . Зазначали, що ОСОБА_6 , що є матір`ю позивачки, належала частка у вказаному будинковолодінні , земельна ділянка до якого не була приватизована. У 2013 р. позивачі, що є подружжям, запропонували відповідачці провести реконструкцію літньої кухні Б-1 у житловий будинок, за рахунок коштів позивачів, з метою подальшого спільного проживання як їх, так і батьків позивачки в цьому будинку . На виконання вказаної домовленості відповідачка ОСОБА_6 , яка на той час працювала за межами України, надала позивачці, своїй дочці, довіреність на представлення інтересів у всіх державних органах та організаціях, з метою виготовлення документації на приватизацію земельної ділянки та отримання дозвільних документів на проведення реконструкції. Оскільки стара літня кухня була аварійною, то фактично на її місці позивачами було здійснено повне будівництво нового будинку . Кошти на будову були як позивачів, так частково і відповідачки. У 2015 р. будинок був прийнятий в експлуатацію . У 2016 р. позивачі вселились у будинок . З 2020 року мати позивачки почала вчиняти дії по їх виселенню з будинку. В подальшому подарувала половину будинку своїй іншій доньці, ОСОБА_8 . Проте, будинок будувався за домовленістю між позивачами та ОСОБА_6 , за кошти вказаних осіб. Тепер же остання оспорює їх право на проживання в будинку.

В процесі проведення підготовчого засідання , від представника позивачів, адвоката Думича А.М., надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання права власності на нерухоме майно та визнання договору дарування недійсним ( справа № 466/11290/24), що розглядається Шевченківським районним судом м. Львова. Зазначає, що в процесі даного провадження сторони неодноразово намагались мирно врегулювати спір, проте на даний час не досягли домовленостей. Оскільки позивачі вважають, що спірний будинок набутий ними спільно з ОСОБА_6 , вони звернулись до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору дарування та визнання за ними права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . Без вирішення вказаного спору неможливо вирішити спір про відшкодування їм коштів, які вони витратили на будівництво, оскільки ці вимоги є взаємовиключаючі . Відтак, просив задовольнити клопотання. Думку адвоката Думича А.М. підтримали також адвокат Рісний М.Б., та позивачі.

Представник відповідачки , адвокат Сидорук О.О., та ОСОБА_6 заперечили проти зупинення провадження у справі. Вважають , що позов, заявлений відповідачами про набуття права власності на будинок є штучним затягуванням судового розгляду. З такими вимогами сторона мала змогу звернутись раніше. На даний час позивачі мають визначитись з остаточними вимогами, а не заявляти взаємо - виключаючі позови. Наведене свідчить про зловживання стороною своїми правами.

Відповідачка ОСОБА_8 та її представник в підготовче засідання не з`явились.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20). Тобто ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

Пунктом 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 33 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування судом норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України (в редакції закону, що діяв до 15 грудня 2017 року) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. При цьому необхідно врахувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї справи.

Враховуючи підстави, з яких заявлений даний позов та вимоги про визнання права власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що клопотання є підставним.

Керуючись ст. 259 ЦПК України, суд,-

постановив:

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування витрат на поліпшення майна до набрання законної сили рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання права власності на нерухоме майно та визнання договору дарування недійсним ( справа № 466/11290/24), що розглядається Шевченківським районним судом м. Львова.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту виготовлення повного її тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 13 січня 2025 року.

Суддя: І. Є. Зима