Справа № 545/114/25
Провадження № 2-з/545/1/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

08 січня 2025 рокум. Полтава

Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Зуб Т.О., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Васильєвої Любов Миколаївни про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Васильєва Любов Миколаївна, до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Васильєва Л.М., звернулася до Полтавського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна.

Також стороною позивача надане клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої доводи щодо забезпечення позову обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 сховав правовстановлюючі документи на будинок, також технічну документацію, замовив оцінку спірного будинку, домовився із нотаріусом про укладення договору купівлі-продажу, а тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що вказане майно може бути відчужене, що у подальшому ускладнить або унеможливить поновлення законних прав та інтересів позивачки.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Дослідивши матеріали позову, суддею встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, право власності на житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 .

Приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір з приводу поділу спірного житлового будинку, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає, що доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на 1/2 частину нерухомого майна- будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши на вчинення дій щодо його відчуження будь-яким шляхом.

Такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Враховуючи надані докази та обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог про стягнення боргу, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Строк дії заходів забезпечення позову унормовано в ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України, зокрема: у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Згідно із ч. 7 ст. 153 ЦПК України суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тому суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.149, 150, 151, 153, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Васильєвої Любов Миколаївни про забезпечення позову -задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частину житлового будинку, садибний (індивідуальний), об`єкт житлової нерухомості загальною площею 90.5 кв.м., житлова площа 40 кв.м., зі складовими частинами об`єкта нерухомого майна: літній душ Б1; колодязь 1, вигріб 2, ворота-хвіртка 3, огорожа, 4, вимощення 1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер ::10:001:0218, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) площа 0,158 га, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,- шляхом заборони його відчуження до набрання законної сили судовим рішенням по справі.

Ухвала виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

СуддяТетяна ЗУБ