ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2416/24

Провадження № 22-ц/820/145/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №689/2416/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2024 року, в складі судді Соловйова А.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Ярмолинецька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просила встановити факт режиму окремого проживання подружжя, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт особистої власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1.

В обгрунтування вимог поданої заяви зазначила, що 04 листопада 1989 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2 . Проте, з 1999 року шлюбні відносини між сторонами були припинені, заявниця переїхала на постійне місце проживання в Україну, а ОСОБА_2 залишився проживати в росії. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. 07 березня 2000 року заявниця за власні кошти придбала житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами. Зазначає, що ОСОБА_2 згоди на купівлю будинку не надавав, в Україні у 2000 році і раніше цього часу не перебував. На даний час заявниця має намір продати будинок, однак не може цього зробити, оскільки відповідно до роз`яснень нотаріуса будинок набутий під час шлюбу із ОСОБА_2 , тому він є об`єктом спільної сумісної власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2024 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Ярмолинецька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду мотивована тим, що в даній справі наявний спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо права власності заявниці на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норма матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на необґрунтованість та помилковість висновків суду першої інстанції про наявність спору про право у поданій до суду заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначає, що після розірвання шлюбу між сторонами минуло 12 років, строк для поділу майна подружжя минув. Крім того, ОСОБА_2 вимог щодо права на спірний житловий будинок не заявляв, відтак, спір про право відсутній.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду 26 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ухвалою суду від 05 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій вимоги апеляційної скарги підтримала та просила розгляд справи проводити за її відсутності.

ОСОБА_2 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Ярмолинецька селищна рада про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, представник селищної ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту режиму окремого проживання подружжя, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 1999 року по 29 листопада 2012 року, встановлення факту особистої власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в даній справі наявний спір про право щодо права власності заявниці на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Даний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №536/1039/17.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі №643/14985/18-ц вказано, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №302/991/19.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просила встановити факт режиму окремого проживання подружжя, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також встановити факт особистої власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи з того, що метою звернення ОСОБА_1 до суду з даною заявою є, зокрема, визначення правового режиму майна, яке набуте нею під час окремого проживання, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що факт, про встановлення якого просить заявниця, не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, пов`язаний з виникненням у заявниці особистого права власності на нерухоме майно, яке було набуте під час перебування у шлюбі для того щоб в подальшому його одноосібно відчужити, а саме виникнення такого права передбачає спір, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена із додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів зазначає, що відмова у відкритті провадження у справі про встановлення факту роздільного проживання в період шлюбних відносин та права власності на житловий будинок не позбавляє заявницю права звернутися до суду для вирішення цього питання у порядку позовного провадження.

Виснов ки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для її скасування немає.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 січня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко