Провадження № 2-о/369/42/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10.01.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Янченка А.В. за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 369/13106/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа зазначив, що під час підготовки документів в рамках спадкової справи, він виявив, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.10.1988 року, виданого державним нотаріусом першої київської державної нотаріальної контори зазначено, містить помилку, а саме прізвище написано з помилкою замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 ».

Факт належності ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.1988 року, спадкова справа № 688, виданого державним нотаріусом першої київської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_5 підтверджується інформацією, що міститься державному акті на право власності на земельну ділянку, за яким ОСОБА_4 належало 1/2 частина земельної ділянки розміром 0,0759 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :85:486:0023, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб, які містять прізвище « ОСОБА_6 ».

Таким чином заявник, просить встановити факт що має юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.1988 року, спадкова справа № 688, виданого державним нотаріусом першої київської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_5 .

25.08.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено проводити за правилами окремого провадження.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. № 842 від 17.07.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/13106/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17.07.2024 року вказану справу у зв?язку з мобілізацією судді Дубас Т.В. передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

18.07.2024 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області суддя Янченко А.В. прийняв справу до свого провадження.

Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заінтересована особа у судове засідання 06.11.2024 року не з`явилась, причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 серпня 2022 року, свідоцтва про народження від 26.01.1965 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є батьком заявника.

Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 916838, ОСОБА_7 належало 1/2 частина земельної ділянки розміром 0,0759 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :85:486:0023.

Відвідного до свідоцтва про народження, виданого 27.08.1948 року батьками ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10 червня 1965 року, покупцем 1/2 частки незакінченого будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.1988 року, спадкова справа № 688, виданого державним нотаріусом першої київської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем є ОСОБА_7 . В свою чергу спадщина складається з 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

У поданому заявником свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 13.10.1988 року, спадкова справа № 688, виданого державним нотаріусом першої київської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_5 містяться розбіжності із даними, що зазначені в свідоцтві про смерть ОСОБА_7 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 серпня 2022 року, свідоцтві про народження від 26.01.1965 року, державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 916838, на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,0759 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :85:486:0023, в яких зазначено прізвище « ОСОБА_2 », а в свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначено « ОСОБА_3 ».

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Пунктом 12 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні прізвища батька заявника, така обставина перешкоджає йому в оформленні спадщини, оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення є забезпечення можливості реалізації заявником гарантованого Конституцією України права на спадщину, а також те, що іншого порядку та можливості встановити факт належності його покійного батька у заявника не має.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів для можливості отримання заявником спадщини, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст.258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.10.1988 року, спадкова справа № 688, виданого державним нотаріусом першої київської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_5 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 10.01.2025 року.

Суддя А.В. Янченко