Справа № 373/2570/24
Номер провадження 2/373/180/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої судді Залеської А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування

Представник позивача ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» Лановий Є.М. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за Договором про споживчий кредит №102962422 від 02.04.2021 у загальному розмірі 25800,00 грн. Також просив стягнути судові витрати: судовий збір в розмірі 2422,40 грн; витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

02.04.2021 ОСОБА_1 в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подав Заявку на отримання кредиту №102962422 в розмірі 6000,00 грн строком на 30 днів. ТОВ «МІЛОАН» направив ОСОБА_1 електронне повідомлення (SMS) з одноразовим ідентифікатором, при уведенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору, який був відправлений кредитодавцем в особистий електронний кабінет ОСОБА_1 . У такий спосіб між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про споживчий кредит №102962422 від 02.04.2021.

Кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 6000,00 грн шляхом зарахування коштів у день укладення договору (02.04.2021) на вказану позичальником платіжну картку.

У свою чергу, позичальник ОСОБА_1 , відповідно до умов договору мав зобов`язання повернути кредит 02.05.2021 та сплатити відсотки 1800,00 грн, нараховані за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом протягом погодженого сторонами строку кредитування (30 днів).

Відповідач не виконав своє грошове зобов`язання за кредитним договором.

29.07.2021 кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» на підставі Договору відступлення прав вимоги №05Т відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до боржника ОСОБА_1 за договором №102962422 від 02.04.2021.

24.01.2022 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі Договору факторингу №1/15 та Реєстру боржників відступило позивачу ТОВ «ПІНГ-ПОНГ» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №102962422 від 02.04.2021.

Сума грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 , яку первісний кредитор відступив ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а останній - позивачу ТОВ «ПІНГ-ПОНГ» визначена первісним кредитором кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» та складає 25800,00 грн, з яких: 6000 грн неповернутий кредит; 19800,00 грн заборгованість за відсотками.

З моменту отримання кредиту та на день звернення до суду з даним позовом відповідач не здійснив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості ні первісному, ні наступним кредиторам. А тому позивач, як новий кредитор, керуючись ст.ст. 514, 1082, 1084 ЦК України та іншими нормами закону просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит №102962422 від 02.04.2021 у розмірі 25800,00 грн.

Процесуальні рішення та дії у справі.

Ухвалою від 20.11.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву.

Поштову кореспонденцію від суду за місцем реєстрації відповідач отримав 28.11.2024, однак не подав відзиву на позов та не направив суду будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань.

Зважаючи на відсутність відзиву на позов та клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, суд розглянув справу на підставі письмових матеріалів, поданих позивачем, що передбачено ч.5 ст. 279 та ч.2 ст. 191 ЦПК України.

Фактичні обставини, аналіз та оцінка письмових доказів.

02.04.2021 ОСОБА_1 через особистий електронний кабінет на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подав заявку на отримання кредиту (Анкету-заяву) №102962422, в якій містяться: відомості про особу позичальника, суму кредиту 6000,00 грн, строк на який надається кредит 30 днів; дата повернення кредиту: 02.05.2021; загальна сума до повернення (сукупна вартість кредиту) 7800,00 грн, до якої включено: 6000,00 грн кредит; 1800,00 грн проценти за користування кредитом за ставкою 1,00 відсоток від залишку кредиту за кожен день користування. В Анкеті-заяві наявна таблиця, яка відображає процес оформлення та розгляду заяви позичальника №102962422, зокрема вказано, що 02.04.2021 о 01:16:42 відбулось підписання договору (а.с.18).

По заяві позичальника №102962422 кредитодавцем прийнято рішення від 02.04.2021 про погодження умов кредитування на суму кредиту 6000 грн, який надається на строк 30 днів; процентна ставка 1,00% за кожен день користування кредитом (а.с.19).

У такий спосіб 02.04.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» був укладений електронний договір №102962422 про споживчий1 кредит, текст якого направлений кредитодавцем в особистий електронний кабінет позичальника (а.с.20-27).

Аналізуючи зміст договору, судом встановлено наступне.

У пунктах 6.1-6.3 цього договору зазначається, що кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору про його укладення. Приймаючи пропозицію товариства на укладення цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору (у т.ч. Правилами, паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів), підтверджує своє ознайомлення з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

За змістом кредитного договору сторони погодили такі основні умови:

сума кредиту 6000,00 грн (п.1.2);

строк надання кредиту 30 днів до 02.05.2021, що є датою повернення кредиту та процентів за користування кредитом (п.1.3, п. 1.4);

проценти за користування кредитом в розмірі 1800 грн, нараховані за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2);

орієнтовна вартість кредиту складає 7800,00 грн (п. 1.5).

Згідно з п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації (якщо заборгованість не буде погашена) не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.

Пунктом 3.2.6 договору передбачено право кредитодавця передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим договором на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

Згідно з п. 7.1 кредитного договору сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутися не пізніше дати, встановленої п. 1.4 (02.05.2021).

Додатком №1 до договору є Графік платежів, згідно якого у день закінчення строку, на який надається кредит, а саме: 02.05.2021 позичальник повинен повернути кредит 6000,00 грн та сплатити та проценти 1800,00 грн. А всього: 7800,00 грн (а.с.28).

Аналогічні відомості містить Паспорт споживчого кредиту № 102962422 (а.с.29).

За змістом п. 2.1 кредит надається позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

TOB «МІЛОАН» свої зобов`язання виконало, перерахувавши ОСОБА_1 згідно договору 100,00 грн на картку НОМЕР_1 (отримувач ОСОБА_1 ), що підтверджено платіжним дорученням 26430243 від 02.04.2021 (а.с.31).

29.07.2021 ТОВ «МІЛОАН» (кредитор) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (новий кредитор) уклали Договір відступлення прав вимоги № 05Т, за умовами якого та відповідно до Витягу з Додатку до вказаного договору (Реєстру боржників) ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №102962422 від 02.04.2021 на загальну суму 25800,00 грн, з яких: 6000 грн тіло кредиту; 19800 грн відсотки (а.с.34, а.с.45-59).

24.01.2022 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «ПІНГ-ПОНГ» (фактор) уклали Договір факторингу №1/15, за умовами якого та відповідно до Витягу з Додатку до вказаного договору (Реєстру боржників) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №102962422 від 02.04.2021 на загальну суму боргу 25800,00 грн, з яких: 6000,00 грн тіло кредиту; 19800,00 грн відсотки (а.с.35).

На підтвердження суми кредитної заборгованості, яку позивач ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» просить стягнути з відповідача до позовної зави долучено складену первісним кредитором (ТОВ «МІЛОАН») інформацію під назвою «Відомість про щоденні нарахування та погашення» за договором №102962422 у відношенні ОСОБА_1 , яка охоплює період з 02.04.2021 по 07.07.2021 ( а.с.36-38).

Згідно згаданої «Відомості» кредитодавця у день укладання договору, 02.04.2021 позичальнику ОСОБА_1 зараховано надання кредиту в розмірі 6000,00 грн, а з наступного дня протягом 30 днів (до 02.05.2021) нараховані щоденні проценти по 60,00 грн за ставкою визначеною у п. 1.5.2 договору (1,00%).

У подальшому, з 03.05.2021 ТОВ «МІЛОАН» продовжив нараховувати проценти за користування кредитом, але вже за ставкою у п. 1.6. договору (5,00%), - по 300,00 грн щодня. Такі збільшені проценти нараховані до 01.07.2021, тобто за 60 днів.

У підсумку згідно «Відомості» станом на 01.07.2021 кредитна заборгованість ОСОБА_1 склала 25800,00 грн. (тіло кредиту 6000 грн; проценти 19800,00 грн).

Правове регулювання спірних правовідносин.

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Згідно з абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України договір, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз.2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3 ст. 1056-1 ЦК України).

За правилами ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність (ч.1 ст. 536 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду.

Аналізуючи положення ч.1 ст. 638, ст. 1054, ст. 1048, 1049 ЦК України та інші норми цивільного закону можна зробити висновок, що істотними (основними) умовами кредитного договору є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Кредитний договір може містити й інші (додаткові) умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг тощо.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправеливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру (п.п.5,9 ч.3 ст.18 Закону).

Наведений перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (Закон №1734- VІІІ) до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачу інформацію щодо умов кредитування для прийняття споживачем усвідомленого рішення. Така інформація серед іншого має містити порядок повернення кредиту та сплати процентів, власних комісій та інших платежів (за наявності) згідно Графіку платежів, а також, попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Згідно з ч.3 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем денної процентної ставки, реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними (ч.5 ст. 12 Закону №1734- VІІІ)

Письмовими матеріалами доведено, що 02.04.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про споживчий кредит №102962422. Сторони погодили істотні умови кредитного договору, з якими ознайомився позичальник та подав Анкету-Заяву на кредит №102962422 від 02.04.2021. Кредитодавець на підставі заяви ОСОБА_1 прийняв рішення про надання відповідачу кредиту - 6000,00 грн зі строком користування 30 днів (до 02.05.2021) та зі сплатою процентів 1800,00 грн, що нараховуються за кожен день строку користування кредитом за ставкою 1,00% від суми кредиту. Загальна сума до повернення, включаючи плату (проценти) за користування кредитом: 7800,00 грн (6000 грн кредит + 1800 грн проценти).

02.04.2021 кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» перерахував на картковий рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти 6000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням.

У визначений договором термін (02.05.2021) позичальник ОСОБА_1 кредит не повернув та не сплатив проценти за користування ним, взагалі не здійснив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості.

29.07.2021 кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» відступив ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату право вимоги до боржника ОСОБА_1 та визначив при цьому загальний розмір заборгованості за договором №102962422 у сумі 25800,00 грн (6000 грн кредит + 19800 грн відсотки). У подальшому, 24.01.2022 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступив право вимоги до боржника ОСОБА_1 позивачу ТОВ «Фнансова компанія «ПІНГ-ПОНГ»

Позивач ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 не змінював суму заборгованості, що булла визначена первісним кредитором (кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН»)

З «Відомості про щоденні нарахування та погашення» за договором № 102962422 видно, що кредитодавець визначив загальну суму кредитної заборгованості ОСОБА_1 25800,00 гривень, з яких 19800, грн - проценти, що більш як у три рази перевищують суму наданого кредиту (6000,00 грн) та більш як у десять разів перевищують погоджений сторонами розмір процентів (плату) за користування кредитом (1800,00 грн), які вказані в Договорі про споживчий кредит, в Анкеті-Заяві, Графіку платежів до договору та Паспорті споживчого кредиту .

Детальний аналіз зазначеної «Відомості» у взаємозв`язку з умовами договору, свідчить про те, що до суми кредитної заборгованості в розмірі 25800,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, увійшли такі складові: 1) сума наданого та неповернутого кредиту 6000 грн; 2) проценти за користування кредитом 1800 грн, що нараховані за ставкою згідно п. 1.5.2 договору (1,00 % в день - по 60 грн щодня) за 30 днів кредитування до 02.05.2021, як визначено у п. 1.3, 1.4 договору; 3) проценти в сумі 18000,00 грн за користування кредитом понад строк визначений в договорі, що нараховані за ставкою згідно п. 1.6 договору (5,00 % в день по 300 грн щодня) протягом наступних 60 днів (з 03.05.2021 по 01.07.2021).

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість вимог нового кредитора (позивача у справі) про стягнення з боржника (відповідача) кредитної заборгованості у заявленому розмірі, суд виходить із фактичних обставин справи, аналізує зміст кредитного договору та додатки до нього, перевіряє правильність визначення розміру заборгованості з урахуванням усіх складових боргу на відповідність не лише умовам договору, а й вимогам Закону.

Істотні (необхідні) умови кредитування наведені у п. 1 Договору про споживчий кредит №102962422 від 02.04.2021 та в Анкеті-Заяві позичальника №102962422 від 02.04.2021, яку погодив кредитодавець своїм рішенням від 02.04.2021 про надання кредиту по заяві №102962422. На таких самих умовах складено Графік платежів (Додаток №1 до договору) та Паспорт споживчого кредиту №102962422 (Додаток № 2 до договору).

У відповідності до погоджених сторонами умов кредитного договору кредит ТОВ «МІЛОАН» 02.04.2021 надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 6000,00 грн ( п. 1.2) на строк 30 днів, що є строком кредитування (п. 1.3), а споживач зобов`язався у термін до 02.05.2021 (п. 1.4) повернути кредит та сплатити проценти 1800,00 грн, нараховані за 30 днів строку кредитування за ставкою 1,00 % в день від суми наданого кредиту (п. 1.5.2 ). Загальна вартість кредиту визначена кредитодавцем орієнтовно, за умови повного погашення кредиту позичальником в термін, вказаний п. 1.4, та складає 7800 грн (п. 1.5).

Відповідно до Графіку платежів, що є невід`ємною частиною кредитного договору,

позичальник ОСОБА_1 повинен був сплатити 02.05.2021 одним платежем 7800,00 грн, з яких 6000 грн- кредит; 1800 грн - проценти.

Аналогічні відомості містяться і в Анкеті-заяві позичальника та Паспорті споживчого кредиту.

Отже, основне грошове зобов`язання за договором про споживчий кредит від 02.04.2021, для позичальника ОСОБА_1 складало суму 7800,00 грн, з яких: 6000 грн - кредит та 1800 грн проценти за користування кредитом. Відповідне зобов`язання (повернути кредит і сплатити проценти) відповідач повинен був виконати не пізніше терміну, зазначеного у п. 1.4 договору (02.05.2021), про що наголошується у пунктах 1.1, п. 2.4.1 та згадується в інших умовах договору.

Суд звернув увагу, що пунктом 1.7 договору про споживчий кредит №102962422 визначено тип процентної ставки фіксована, яка за правилом ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України не підлягає зміні протягом всього строку кредитування.

Водночас, кредитодавець у договір про споживчий кредит передбачив два розміри процентної ставки: 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2) та 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6).

Обидві ці процентні ставки кредитодавець застосував при визначенні загальної суми заборгованості відповідача, а тому суд більш детально дослідив та проаналізував умови договору, які передбачають застосування вищої процентної ставки, вказаної у п. 1.6 договору, та встановив наступне.

На випадок невиконання (прострочення виконання) позичальником грошового зобов`язання у термін, погоджений сторонами кредитодавець передбачив додаткові умови договору, які суд аналізує на відповідність вимогам закону.

Пунктом 2.3.1.2 Договору про споживчий кредит №102962422 передбачена пролонгація (продовження) кредитування споживача на випадок, якщо позичальник до закінчення строку, на який надавався кредит (30 днів) зовсім не виконав своє грошове зобов`язання (не приступи до його виконання) та продовжив користуватись кредитом 1 день після завершення строку кредитування (тобто після 02.05.2021). У такому випадку кредитодавець закріпив за собою право відступити від погоджених у день укладання договору умов кредитування, визначивши при цьому максимальний додатковий строк кредитування (строк пролонгації) 60 днів із застосуванням збільшеної процентної ставки згідно п. 1.6 договору (5,00% від залишку кредиту за кожен наступний день користування кредитом).

Суд вважає, що відповідні умови договору щодо автоматичної пролонгації (продовження) строку кредитування ще на 60 днів та застосування кредитодавцем у цей період у п`ять разів більшої денної процентної ставки за користування кредитом (п. 1.6) є істотними змінами умов кредитування, що погіршують становище позичальника, оскільки тягнуть за собою значне збільшення загальної вартості кредиту, яка не була визначена (обрахована) на день укладання договору. А тому впровадження (застосування) таких умов договору кредитодавцем, без повідомлення позичальника та без отримання від нього згоди на відповідні зміни порушує, визначені Законом права споживача.

За правилами ч.7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

На переконання суду це положення стосується, у тому числі, умов договору щодо автоматичного продовження (пролонгацій) визначеного в договорі строку користування кредитом; нарахування кредитодавцем плати (процентів) за кожен день користування кредитом після спливу строку, на який надавався кредит, та/або у більшому розмірі, тобто за вищою ставкою, ніж та що була погоджена сторонами на момент укладання договору.

В досліджуваній ситуації оновлений графік платежів на підставі пролонгації кредитування з нарахуванням процентів за ставкою 5,00 % в день, кредитодавцем не складався, загальна вартість кредиту за цих, фактично змінених умов, не визначалась.

З врахуванням зазначеного, застосування кредитодавцем положення п. 2.3.1.2 договору щодо автоматичної пролонгації кредитування за збільшеною процентною ставкою, чого сторони не погоджували ні на момент укладання договору, ні в подальшому, визнається судом таким що створює істотний дисбаланс між правами споживача та кредитодавця. А тому відповідне положення договору не підлягає застосуванню, оскільки обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими Законом України «Про захист прав споживачів (ч.5 ст. 12 Закону №1734- VІІІ)

Окрім цього, суд зауважує, що пунктом 4.2 договору про споживчий кредит передбачено ще один випадок застосування денної процентної ставки, визначеної у п. 1.6 договору (5,00 % в день), а саме: вказано, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), кредитодавець має право нараховувати проценти за ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України.

Отже, для суду очевидним є те, що застосування збільшеної процентної ставки (п. 1.6) згідно договору передбачено лише за умов, визначених у п. 2.3.1.2 ( щодо пролонгації) та у п. 4.2 (щодо відповідальності), що в обох випадках за змістом цих положень допускається у разі невиконанням позичальником свого основного грошового зобов`язання у строк, на який надавався кредит.

При цьому, ставка процентів у пункті 1, 6 договору (5,00 % в день) хоч і названа у змісті договору стандартною, однак згідно вказаних умов договору вона застосовується для нарахування процентів на залишок неповернутого кредиту після спливу строку, на який надавався кредит (тобто після 02.05.2021). Тож не зрозумілим є у чому полягає та на чому ґрунтується стандартність такої високої ставки

У частині 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18) роз`яснила наступне: проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку, на який надано кредит (позику). Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України; проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Порядок виплати цих процентів врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим вони можуть бути нараховані та стягнуті після спливу визначеного договором строку кредитування.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №444/9519/), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження №14-318цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Після закінчення строку, на який надавався кредит, або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України.

Водночас, пунктом 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-ІХ від 22.11.2023, набрав чинності 24.12.2023), споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (пені, штрафу) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті.

Враховуючи усі вищевикладені мотиви та норми закону, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів в сумі 18000,00 грн, які нараховані за вищою ставкою, згідно п. 1.6 договору (5,00 % в день) на суму неповернутого кредиту у період з 03.05.2021 по 01.07.2021, тобто після спливу погодженого сторонами строку кредитування, та унаслідок невиконання відповідачам свого грошового зобов`язання у строк, встановлений договором, який сплив 02.05.2021.

Матеріали справи свідчать, що 02.04.2021 відповідач ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 102962422 отримав від ТОВ «МІЛОАН» кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн зі строком користування 30 днів. Проте, у встановлений договором термін (до 02.05.2021) відповідач не повернув кредит та не сплатив проценти за користування кредитом - 1800,00 грн, які нараховані за погодженою сторонами ставкою 1,00% від суми неповернутого кредиту за кожен день строку користування кредитом.

А тому суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь нового кредитора - позивача ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» кредитну заборгованість за Договором № 102962422 від 02.04.2021 у розмірі 7800,00 грн, яка складається з наступного: 6000 грн неповернутий кредит; 1800,00 грн проценти за користування кредитом.

Такий висновок суду ґрунтується на фактичних обставинах цієї справи, відповідає вимогам закону та правовим позиціям Верховного Суду, а також узгоджується з пунктом6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про споживче кредитування».

Інший висновок суду не відповідав би принципу законності та справедливості.

Розподіл судових витрат

За правилами ч.1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір 2422,40 гривень та витрати на професійну правову допомогу в сумі 6000,00 грн.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За правилами ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 25800,00 грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2422,40 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону про судовий збір, що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково: на суму 7800,00 грн, що становить 30,23% від ціни позову, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 732,29 грн (2422,40 грн х 30,23%).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у свумі 6000,00 грн позивач надав Договір №43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024, укладений ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» з адвокатом Білецьким Б.М, в якому наведена тарифікація надання послуг клієнту; Додатковою угодою №102962422 від 30.09.2024 до Договору №43657029, де розширено розділ «1.Предмет договору» та доповнено новим п.1.2 такого змісту: Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Білецького Б.М.; описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М: правовий аналіз спірних правовідносин 2250 грн; складання позовної заяви 3000 грн; формування додатків до позовної заяви 750 грн; Актом №102962422 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом на суму 6000 грн.

Оцінюючи складність цієї справи як типову та малозначну, враховуючи предмет спору; якість змісту позовної заяви, де мінімально (загально) викладені обставини щодо виникнення заборгованості та її розміру; зовсім не обґрунтовано нарахування процентів за двома різними ставками; беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд зменшує заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу та визначає їх в сумі 1800,00 грн, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог, відповідає критерію реальності, розумності та справедливості, а також є співмірним із наданими адвокатськими послугами та їх якістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за Договором про споживчий кредит №102962422 від 02.04.2021 у розмірі 7800,00 грн (сім тисяч вісімсот гривень), з яких: 6000,00 грн неповернутий кредит, 1800,00 несплачені проценти за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» понесені судові витрати в сумі 2532,29 грн (дві тисячі п`ятсот тридцять дві гривні 09 коп.), з яких: 732,29 грн судовий збір; 1800 грн витрати на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ», , місцезнаходження: вул. Рибальська, 22, м. Київ, 01011;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.О. Залеська