Справа № 595/1229/23
Провадження № 2/595/14/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі: одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучач справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 83 420 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.05.2022 року о 12 год. 20 хв. на автодорозі в м. Бучач по вул. С. Бандери ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 21013, р.н НОМЕР_1 допустив лобове зіткнення з транспортним засобом Фіат Добло, р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . Постановою Бучацького районного суду від 21.07.2022 року по даному факту ДТП, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даного ДТП за ст. 124 КУпАП. Транспортний засіб ВАЗ 21013, р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП був застрахованим у НАСК «ОРАНТА» у відповідності до полісу №204927848. Ліміт відповідальності за вказаним полісом становить 130 000 грн., розмір франшизи - 2500 грн. Внаслідок даної ДТП транспортний засіб Фіат Добло, р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. НАСК «ОРАНТА» виплатила позивачу 127 500 грн., тобто максимальний розмір відшкодування із врахуванням франшизи. Позивачу внаслідок даної ДТП були завдані збитки у розмірі 204 220 грн., що підтверджується висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 07.11.2022 за №158/22, за проведення якої позивач поніс витрати у сумі 5700 грн. Крім того, позивач зазначає, що з метою транспортування автомобіля з місця ДТП він поніс грошові витрати у сумі 1000 грн., які оплатив ПП ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду у розмірі 83 420 грн., яка складається з: 76 720 грн. - розмір заподіяної шкоди; 5700 грн. - витрати за послуги за проведення експертизи; 1000 грн. - вартість послуг з транспортування автомобіля.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 13.07.2023 у зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження, та справу призначено до підготовчого засідання.

21.08.2023 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, відповідач позовні вимоги заперечує повністю, мотивуючи тим, що даний позов є безпідставним. Зазначає, що НАСК «ОРАНТА» виплатила позивачу 127 500 грн., що повністю погашає завданий йому внаслідок ДТП матеріальний збиток. Позивач вважає, що висновок судового експерта Мазур М.С. №158/22 від 07.11.2022 не може бути взятий до уваги та зазначає, що відповідач шукає іншого експерта для проведення повторної експертизи. Відповідач просить у позовній заяві відмовити.

Представник позивача згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його та позивача відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається із постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 21.07.2022 року (у справі №595/602/22), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

Із вказаної постанови вбачається, що 10.05.2022 року о 12. год. 20 хв. ОСОБА_2 в м. Бучач по вул. С.Бандери, 2 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21013» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи неуважним, не стеживши за дорожньою обстановкою, не обравши безпечної швидкості руху, виїхавши на смугу зустрічного руху, допустив лобове зіткнення з транспортним засобом «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також, у вказаній постанові суду зазначено, що ОСОБА_2 , згідно поданої заяви свою вину у вчиненому визнав.

Згідно полісу №204927848 станом на 10.05.2022 транспортний засіб «ВАЗ 21013» д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

30 серпня 2022 року позивач звернувся до судового експерта Мазур М.С. із заявою на проведення транспортно-товарознавчої експертизи, про що складено договір, за результатами якої судовим експертом Мазур М.С. складено відповідний висновок № 158/22 від 07 листопада 2022 року.

Із висновку експерта № 158/22 від 07 листопада 2022 року, за результатами транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріальних збитків завданих пошкодженням колісного транспортного засобу (КТЗ) «Fiat Doblo» вбачається, що вартість КТЗ ««Fiat Doblo Combi 1.3 16V Multijet 5MT» р.н. НОМЕР_2 , без урахування отриманих пошкоджень у ДТП яке мало місце 10.05.2022 року, станом на момент ДТП, приймається: С = 204 220 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ ««Fiat Doblo Combi 1.3 16V Multijet 5MT» р.н. НОМЕР_2 після ДТП, яке мало місце 10.05.2022 року, станом на момент ДТП, приймається рівною вартістю автомобіля, тобто «У» = «С» = 204 220 грн.; вартість придбаних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ ««Fiat Doblo Combi 1.3 16V Multijet 5MT» р.н. НОМЕР_2 , після ДТП яке мало місце 10.05.2022 року, станом на момент ДТП, ймовірно будуть становити 18 245 грн. 29 коп.

Як вбачається із даного висновку обстеження КТЗ проводилося при безпосередньому огляді забезпеченому замовником в світлий час доби 30.09.2022 року.

Згідно заяв на видачу готівки № від 28.01.2023 року та № від 11.07.2022 року, позивач отримав страхове відшкодування у загальному розмірі 127 500 грн.

За клопотанням представника відповідача матеріали справи було направлено на експертизу, згідно ухвали суду від 20.03.2024 року до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, проте, у зв`язку із тим, що відповідач не сплатив вартість проведення експертизи, ухвала суду залишена без виконання.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, оскільки частиною першою вказаної статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв`язок між ними та вину заподіювача шкоди.

У правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону чинного на момент виникнення даних правовідносин, визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Приписами ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Так, для визначення вартості завданого позивачу матеріального збитку ним було замовлено висновок у судового експерта Мазур М.С. № 158/22 від 07.11.2022 року, що складений за заявою позивача від 30.08.2022.

Приписами ч. 1 ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Отже, експерти повинні бути обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Такий висновок, узгоджується з позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року, судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Результати проведення судової експертизи оформлюються висновком експерта.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно ст. 9 Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Відповідно до п. 1.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ.

Відповідно до вимог п. 51 Національного стандарту № 1, незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Висновок №158/22 складений відповідно до вимог ч. 5 ст. 106 ЦПК України, із зазначенням того, що він підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Правовою підставою висновку є договір №158/22 на виконання судової експертизи від 30.08.2022 року.

Розмір завданого майнового збитку позивачем розраховано відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чинного на момент виникнення правовідносин, шляхом визначення суми відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.

Зважаючи на те, що відповідач не сплатив вартість проведення транспортно-товарознавчої експертизи, згідно ухвали суду від 20.03.2024 року, що свідчить про його незацікавленість у проведенні даної експертизи, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наданого позивачем висновку № 158/22, який відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

З огляду на викладене, враховуючи те, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 204 220 грн., при цьому, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» на суму 130000 гривень, а завдане страхове відшкодування виплачено позивачу у розмірі 127 500 коп., суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця суми страхового відшкодування та понесених витрат у розмірі 76 720 грн. ( 204 220 грн. - 127 500 грн. = 76 720 грн.)

Крім того, із долученої до матеріалів справи квитанції до прибуткового касового ордера №61 від 10.05.2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 поніс витрати на транспортування автомобіля та сплатив ПП ОСОБА_3 1000 грн.

Так як підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв`язок між ними та вину заподіювача шкоди.

Зважаючи на те, що позивач поніс витрати на транспортування автомобіля у зв`язку із протиправним діянням вчиненим відповідачем, з ОСОБА_2 слід стягнути витрати понесені позивачем на транспортування автомобіля у розмірі 1000 грн.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Приписами ч. ч. 6, 7 ст.139 ЦПК України визначено, що розмір витрат, зокрема, на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у судового експерта Мазур М.С. було замовлено проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, вартість якої складає 5700 грн., та яка ним сплачена, підтвердженням чого є квитанція до прибуткового касового ордера № 158/22 від 03.11.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 сплатив 5700 грн. за експертизу №158/22.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, задоволено, факт понесення витрат на оплату експертних послуг у заявленому розмірі позивачем доведено, а не співмірність цих витрат відповідачем не спростовано, суд доходить висновку, що ці вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним витрат на оплату експертних послуг у розмірі 5700 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 133, 139, 141, 213-215, 258, 265, 268, 279, 354 ЦПК України, с. 1194 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану шкоду (збитки) у розмірі 83 420 ( вісімдесят три тисячі чотириста двадцять) грн., з яких 76 720 грн. - розмір заподіяної шкоди, 5700 грн. - витрати за послуги складення звіту з визначення вартості матеріального збитку автомобіля Фіат Добло, р.н. НОМЕР_2 , 1000 грн. - вартість послуг з транспортування автомобіля Фіат Добло, р.н. НОМЕР_2 з місця ДТП до відділення поліції № 2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя: Р. О. Содомора