Ухвала

Іменем України

02 січня 2025 року

м. Київ

справа № 758/5321/24

провадження № 61-17531ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 095025290 від 08 вересня 2021 року в розмірі 60 526,55 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні 2024 року відповідачка через адвоката Сікорську І. С. засобами поштового зв`язку вперше подала апеляційну скаргу на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сікорської І. С. на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

згідно пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними;

оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Сікорська І. С. подала апеляційну скаргу на рішення суду з пропуском визначеного законом строку, у встановлений судом строк не подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку, колегія суддів у відкритті апеляційного провадження відмовила.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 вдруге подала апеляційну скаргу на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року.

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 року.

Оскаржена ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

оскільки ОСОБА_1 вже зверталась з апеляційною скаргою на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 року та ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року їй було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, то правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на вказане судове рішення відсутні.

26 грудня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Сікорською І. С., на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

скаржниця не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та не правильно дослідив обставини справи. Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів особи;

кабінет електронного суду представника (адвоката) відрізняється від електронної справи (електронного суду) який «бачить» працівник суду. Зокрема на практиці, по багатьом справам досить часто буває ситуація, що представника долучено до електронної справи або прикріплено матеріали справи і працівник суду бачить, що представник у справі або документи прикріплено, а по факту представник (адвокат) в своєму електронному кабінеті не бачить справи або не бачить прикріплених документів. Отже, оскільки відповідач та його представник не були присутні під час проголошення рішення суду першої інстанції та не отримували його текст, датою фактичного отримання рішення суду є дата публікації цього рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 13 серпня 2024 року. Відповідно визначений частиною другою статті 354 ЦПК України крайній строк на подачу апеляційної скарги - 12 вересня 2024 року;

представником відповідача було первинно подано апеляційну скаргу 30 серпня 2024 року, тобто у строк. Клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги не заявлялося, оскільки скаргу було подано протягом тридцяти днів -з дня фактичного отримання (ознайомлення з рішенням на сайті ЄДРСР);

представником відповідача повторно, після ухвали про відмову у відкритті провадження, було подано апеляційну скаргу. Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від ЗО липня 2024 року. Проте такі висновки є передчасними, оскільки суд апеляційної інстанції, не перевірив належним чином доводи заявника про наявність передбачених законом підстав для поновлення пропущеного строку.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункт 3 частини першої статті 358 ЦПК України).

Касаційний суд підкреслює, що нормою процесуального закону імперативно визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у випадку, якщо є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2022 року в справі № 755/10180/19 (провадження № 61-14675св21) вказано, що:

«згідно з пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2021 року було відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою АТ «Альфа Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року.

Закриваючи апеляційне провадження на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року Київський апеляційний суд правильно вказав, що хоча такої підстави для закриття, як помилкове відкриття апеляційного провадження у статті 362 ЦПК України не зазначено, але апеляційний суд виходив із аналогії закону. Верховний Суд погоджується з цим, так як апеляційний суд повинен був застосувати вимоги пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України. Ці вимоги для суду є імперативними».

У постанові Верховного Суду в складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2022 року в справі № 569/19213/14-ц (провадження № 61-14589св21) зазначено, що:

«суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункт 3 частини першої статті 358 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Рівненського апеляційного суду від 15 травня 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року відмовлено з підстав, встановлених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року відмовлено з підстав, встановлених пунктом 2 частини першої статті 358 ЦПК України.

Таким чином, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року, за результатами розгляду яких суд відмовляв у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, постановивши ухвалу від 14 липня 2021 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник повторно подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, щодо якого є ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження».

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 вже зверталась з апеляційною скаргою на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 року та ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року їй було відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування апеляційний судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков