Постанова

Іменем України

08 січня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/5029/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Подільського районного суду м. Києва

в складі судді Ларіонової Н. М.

від 29 жовтня 2024 року

по справі №758/7381/23 Подільського районного суду м. Києва

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 32 566,56 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету-заяву №б/н від 30.05.2017, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг та відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено Банком до 48 000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі якого позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку.

Також, вказував, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в останнього утворилась заборгованість, яка станом на 13.03.2023 складає загальну суму 32 566,56 грн, з яких: 26 509,96 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6 056,60 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

2. Короткий виклад аргументів та заперечень учасників справи на позовну заяву

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив, в якому не визнав позовних вимог у повному обсязі з посиланням на те, що Позивач у позові не зазначав, що він звертався до Банку із заявою щодо вчинення проти нього кримінального правопорушення групою невідомих осіб, які заволоділи його власними коштами у сумі 20 798,70 грн по карті «Для виплат» та по карті «Універсальна» у сумі 24 960,00 грн. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України за №0002553 від 23.12.2021.

Крім того, вважав, що саме дії Банку призвели до втрати його персональних даних, у тому числі інформації ідентифікації платіжного засобу, а відтак він не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій. Його фінансовий номер та додаток мобільного банкінгу «Приват-24» були заблоковані, а спроби зв`язатися із підтримкою банку за номером «3700», з резервного телефону, відомого банку, відхилялися. Вважав, що збіг таких обставин надав можливість шахраям здійснити крадіжку грошових коштів, як особистих, так і кредитних. Також посилався на справу №758/9693/22, де за аналогічних обставин були витрачені кошті з рахунку його дружини ОСОБА_2 . Київський апеляційний суд відмовив у задоволені позову, з посиланням на те, що Банк не довів, що користувач сприяла втраті інформації щодо ідентифікації платіжних інструментів для ініціювання платіжних операцій.

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що Банком було проведено перевірку, якою установлено, що кошти у розмірі 24 958,70 грн були знято особисто ОСОБА_1 у банкоматі шляхом вставляння пластикової чіпованої картки в карто приймач банкомату, введенням ПІН-коду та зчитуванням інформації з картки, що підтверджується фото з банкомату.

З архіву записів телефонних розмов з клієнтом ОСОБА_1 встановлено, що 21.12.2021 о 22:17:41 відбулася розмова останнього з оператором Банку, у якій ОСОБА_1 повідомив, що він під диктовку шахрая самостійно зняв кошти в банкоматі та надалі перевів їх шахраю в айті-боксі стороннього банку (процесинг стороннього банку, вивід невідомий). ОСОБА_1 за фактом шахрайства звернувся до правоохоронних органів та було відкрито кримінальне провадження, однак підозрюваного не встановлено, справа до суду не передавалась.

За результатами перевірки банк установив, що списанню коштів з катки клієнта передувало проведення операцій у банкоматі безпосередньо клієнтом.

Зауважував, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача не є підставою для звільнення останнього від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, оскільки відповідач, у разі встановлення винної особи та наявності вироку щодо неї, має право відшкодувати кошти шляхом їх стягнення з винної особи.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача і Банком не доведено, що саме ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Банк звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

5. Аргументи учасників справи

5.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не звернув увагу, на те, що перевіркою служби безпеки Банку встановлено, що кошти було знято у банкоматі безпосередньо ОСОБА_1 , який особисто увів усі дані для здійснення транзакції. Вказане підтверджується і аудізаписом розмови співробітником Банку із ОСОБА_1 , у якій останні повідомив, що він особисто зняв кошти у банкоматі та перевів їх сторонній особі у айті-боксі.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 29.10.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

5.2 Доводи відповідача

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення Подільського районного суду м. Києва від 29.10.2024 просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу Банку - без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що Банком не надано доказів, що він звертався до Банку із заявою щодо вчинення проти нього кримінального правопорушення групою невідомих осіб, які заволоділи його власними коштами у сумі 20 798,70 грн по карті «Для виплат» та по карті «Універсальна» у сумі 24 960,00 грн. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України за №0002553 від 23.12.2021.

Крім того, вважав, що саме дії Банку призвели до втрати його персональних даних, у тому числі інформації ідентифікації платіжного засобу, а відтак він не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій. Його фінансовий номер та додаток мобільного банкінгу «Приват-24» були заблоковані, а спроби зв`язатися із підтримкою банку за номером «3700», з резервного телефону, відомого банку, відхилялися. Вважав, що збіг таких обставин надав можливість шахраям здійснити крадіжку грошових коштів, як особистих, так і кредитних. Також посилався на справу №758/9693/22, де за аналогічних обставин були витрачені кошті з рахунку його дружини ОСОБА_2 . Київський апеляційний суд відмовив у задоволені позову, з посиланням на те, що Банк не довів, що користувач сприяла втраті інформації щодо ідентифікації платіжних інструментів для ініціювання платіжних операцій.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справи у суду першої інстанції.

13 грудня 2024 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

7. Відомості щодо повідомлення учасників справи

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду від 29.10.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в підсистемі «Електронний суд» (а. с. 189-190).

Відповідач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги позивача на рішення суду від 29.07.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи (а. с. 189, 193-194).

8. Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

9. Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання банківських послуг, 30 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 30.05.2017 (а. с. 14)

При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Тобто, наданий позивачем доказ - підписана відповідачем Анкета-заява, яка підтверджує факт, що відповідач виявив бажання стати клієнтом банку та отримувати банківські послуги.

З довідки про видачу ОСОБА_1 платіжних засобів - карток Банку вбачається, що ОСОБА_3 отримав дві картки «Універсальна»: 20.05.2017 з номером НОМЕР_1 та 26.04.2021 - НОМЕР_2 (а. с. 13).

Згідно підписаної відповідачем анкети-заяви від 30.05.2017 останньому встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 3 500,00 грн, який неодноразово змінювався та 26.04.2021 був збільшений до 48 000,00 грн та зменшений до нуля того ж дня, поки 21.12.2021 був збільшений до 25 000,00 грн та зменшений до 0,00 грн 26.12.2021 про що вказує довідка про зміну умов кредитування (а. с. 12).

З вищевказаного вбачається, що ОСОБА_1 з 30.05.20217 є клієнтом Банку та на картку НОМЕР_2 21.12.2021 кредитний ліміт збільшено до 25 000,00 грн.

Також Банком надано матеріали службової перевірки за фактом списання 21 та 22 грудня 2021 року з карткового рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 , якою встановлено наступне (а.с. 127-129).

21 та 22 грудня 2021 року ОСОБА_1 особисто зняв кошти у банкоматі САК22756 ( АДРЕСА_1 ) на загальну суму 24 958,70 грн з урахуванням комісій Банку (24 000,00 без комісій), шляхом вставлення пластикової чіпованої картки НОМЕР_2 в картоприймач банкомату, введенням ПІН-коду карти та зчитуванням інформації з чіпу карти. По фото з банкомату отримувач ідентифікується як ОСОБА_1

21.12.2021 о 22:17:41 відбулася розмова оператора Банку із клієнтом ОСОБА_1 , у якій останній повідомив, що він під диктовку шахрая самостійно зняв кошти в Банкоматі та надалі перевів їх шахраю в айті-боксі стороннього банку (процесинг стороннього банку не відомий).

За результатами перевірки, списанню коштів з картки клієнта передувало проведення операцій самим клієнтом, а провини Банку не встановлено.

23.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органі із заявою про те, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа його грошовими коштами. За вказаною заявою відомості внесено до ЄРДР за №002553 (а. с. 96).

25.09.2023, після подання даного позову, у червні 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до Начальника Подільського УП ГУПН у м. Києві із заявою щодо надання відомостей про здійснені слідчі дії у кримінальному провадженні №002553 від 23.12.2021 та його результати (а. с. 97).

На підтвердження розміру заборгованості Банк надав розрахунок заборгованості та первинний бухгалтерський документ - виписку по рахунку ОСОБА_1 (а. с. 8-9 та 10-11).

10. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, з огляду на те, що Банком не доведено, що саме ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним, з наступних підстав.

Як вбачається із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, місцевий суд посилався на п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» а також п. 6 та п. 11 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, зокрема положеннями яких передбачено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк та користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Тягар доведення покладено на Банк.

Таку позицію прийняв суд першої інстанції у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що аналогічні шахрайські дії відбулися 21 та 22 грудня 2021 року із кредитною карткою його дружини ОСОБА_2 та постановою Київського апеляційного суду від 12.09.2024 у справі №758/9693/22 відмовлено у задоволенні позову Банку, а тому просив застосувати аналогічні норми права і у даній справі, що переглядається.

Разом з тим, колегія суддів дослідила обставини справи №758/9693/22, що викладені у мотивувальній частині постанови Київського апеляційного суду та вважає помилковим застосування аналогічних правових норм у даній справі, з огляду на таке.

У справі №758/9693/22, що переглядалася Київським апеляційним судом установлено, що відбулася зміна пароля акаунту додатку «Приват 24», ОСОБА_2 із невластивого останній пристрою, а також відбулися перекази коштів з рахунку на інші рахунки, а саме 21 операція, які не властиві тримачу аканту.

В той час як даній справі установлено, що 21 та 22 грудня 2021 року ОСОБА_1 особисто здійснював платіжні операції з використанням власного платіжного засобу шляхом зняття коштів у банкоматі САК22756 (м. Київ, просп. Георгія Гонгадзе, буд. 20) на загальну суму 24 958,70 грн з урахуванням комісій Банку (24 000,00 без комісій), шляхом вставлення пластикової чіпованої картки НОМЕР_2 в картоприймач банкомату, введенням ПІН-коду карти та зчитуванням інформації з чіпу карти.

Оскільки положення норм матеріального права які застосував місцевий суд стосуються втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, а у даній справі достеменно установлено факт та визнано самим ОСОБА_1 , що саме ним виконувалися платіжні операції шляхом зняття кредитних коштів у банкоматі особисто, колегія суддів погоджується із доводами скаржника, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, що, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року.

Разом з тим, вирішуючи спір, колегія суддів, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо тіла кредиту.

Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

З наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то на нього покладено обов'язок надати докази на підтвердження видачі кредиту та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за Договором та який пільговий період, по закінченню якого розпочато нарахування неустойки на заборгованість.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, Банк просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту у розмірі 26 509,96 грн. На підтвердження таких обставин Банк долучив до позовної заяви розрахунок заборгованості та виписку по рахунку ОСОБА_1 , яка є первинним бухгалтерським документом та підтверджує здійснення фінансових операцій за картковими рахунками відповідача.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви долучено вищевказану виписку по рахунку ОСОБА_1 , а саме за період з 20.05.2017 по 18.03.2023. З даної виписки вбачається рух коштів, в тому числі користування відповідачем кредитними коштами у період з 21 по 22 грудня 2021 року.

Разом з тим, вбачається, що 30.05.2017 відбувся старт карткового рахунку відповідача у Банку та було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3 500,00 грн, а 04.12.2017 відбулося зниження кредитного ліміту до 0,00 грн. 26.04.2021 збільшено кредитний ліміт до 48 000,00 грн та того ж дня зменшено до 0,00 грн. 21.12.2021 збільшено кредитний ліміт до 25 000,00 грн.

Слід зазначити, що з 30.05.2017 по 20.12.2021, незважаючи на зміни кредитного ліміту, ОСОБА_1 не використовував кредитний ліміт, аж до 21.12.2021, коли було збільшено кредитний ліміт з 0,00 грн до 25 000,00 грн та ОСОБА_1 особисто зняв у банкоматі 20 000, грн (20 798.70 грн з комісією) після чого 21.12.2021 о 22:17:41 повідомив Банк про те, що зняв кошти під впливом шахрая та 22.12.2021 о 08:24:37 зняв у банкоматі ще 4 000,00 грн (4 160,00 грн з комісією). Загальна сума зняття 24 000,00 грн (24 958,70 грн з комісією). При цьому вказане зняття 22.12.2021 було останньою транзакцією здійсненою особисто ОСОБА_1 , адже в подальшому відбувалися лише автоматичні списання відсотків та автоматичні погашення з іншого рахунку ОСОБА_1 .

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просив стягнути ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту у сумі 26 509,96 грн.

Поряд з цим, у виписці містяться відомості про те, що 21.12.2021 з моменту встановлення кредитного ліміту у 25 000,00 грн відбулося лише 3 транзакіції, а саме зняття готівки у банкоматі на суму 20 000, грн (20 798.70 грн з комісією) та 22.12.2021 транзакція зі зняття у банкоматі 4 000,00 грн (4 160,00 грн з комісією) тобто на загальну суму 24 000,00 грн (24 958,70 грн з комісією). Після цього відбувалися лише авто платежі погашення з карти та нарахування відсотків. Слід зазначити, що на погашення обов`язкого платежу з іншого рахунку ОСОБА_1 . Банком було списано 1 246,36 грн трьома транзакціями.

У службовій перевірці Банк також зазначав, що ОСОБА_1 21 та 22 грудня 2021 року особисто зняв у банкоматі кошти у розмірі 24 958,70 грн, що враховували комісію. Вказане також підтверджується довідкою Банку, наданою ОСОБА_1 (а. с. 99).

Отже, встановленою є обставина зняття ОСОБА_1 24 000, 00 грн у банкоматі, які з урахуванням комісій 958,70 грн банком було враховано у тіло кредиту. Однак, як вже зазначалось вище, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність погодження істотних умов між відповідачем та Банком, у тому числі зі сплати комісій, а тому відсутні підстави для її врахування до тіла кредиту та стягнення з ОСОБА_1 .

З наведеного слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 22 753,63 грн (24 000,00 грн - 1 246,36 грн).

Колегія суддів виходила з того, що матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами умов щодо списання відсотків та комісій за використання кредитного ліміту, а з урахуванням списання банком 1 246,36 грн з іншого рахунку ОСОБА_1 , на погашення кредиту, то сума заборгованості за тілом кредиту є доведеною в розмірі 22 753,63 грн (24 000,00 грн - 1246,36 грн).

Оскільки належними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується заборгованість за тілом кредиту в сумі 22 753,63 грн і такі докази у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України не спростовані відповідачем, інші доводи Банку в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

При цьому колегія суддів не приймає доводи ОСОБА_4 щодо його дії з використання електронного платіжного засобу під впливом шахрая, є підставою для відмови у позові. Крім того, як установлено колегією суддів, після дзвінка о майже 10 годині вечора до Банку та повідомлення про те, що він зняв кошти у банкоматі під диктовку шахрая, достеменно знаючи ці обставини, 22.12.2021, тобто на наступний день, близько 9 години ранку, зняв ще 4 000,00 грн у тому ж банкоматі. Більше того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин блокування додатку «Приват 24» ОСОБА_1 та втрати фінансового номеру телефону, адже як було установлено, ОСОБА_1 телефонував у службу підтримки Банку 21.12.2021 о 22:17:41, однак таких обставин не вказував.

Обставини зняття коштів 21.12.2021 року, як зазначає ОСОБА_4 під впливом шахрая можуть бути підтверджені виключно у рамках кримінального провадження. Колегія суддів враховує, що 23.12.2024 ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою та відомості були внесені до ЄРДР за №0002553. Разом з тим, сам факт внесення відомостей до реєстру не свідчить про доведеність тих обставин на які посилається ОСОБА_4 , а саме, що він знімав кошти під диктовку шахрая та в подальшому перевів ці кошти на інші рахунки.

Дійсно, після звернення Банку із цим позовом у 2023 році, ОСОБА_4 , у вересні 2023 року звернувся до правоохоронних органів щодо надання інформації про стан кримінального провадження, однак жодних відомостей матеріали даної справи не містять, а ОСОБА_4 не зазначав про докази, які він не може подати.

Щодо відсотків та комісії

Як вже вказувалось вище, у анкеті-заяві від 30.05.2017 зазначено, що ОСОБА_1 згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, викладеними на веб-сайті Банку.

Водночас, в даній анкеті-заяві відсутні відомості щодо істотних умов кредитного договору, а саме, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків та комісій за користування кредитними коштами.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, не надав до позовної заяви належних та допустимих доказів погодження між сторонами істотних умов кредитного договору, а саме щодо розміру відсотків та комісій за користування кредитними коштами.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Долучений Банком до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не доводить факт погодження між сторонами істотних умов, оскільки наданий позивачем Витяг не містить підпису відповідача (а. с. 19). Більш того, даний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна`містить лише загальні відомості, що картка «Універсальна» є різних видів, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та не доводить, який тариф було погоджено між Банком та відповідачем щодо розміру відсотків та комісій.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17.

Колегія суддів приймає до уваги наявність паспорту споживчого кредиту, однак така обставина не вказує на погодження між ОСОБА_1 та Банком всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру відсотків та комісій.

Дійсно, в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту за програмами «Універсальна», «Універсальна ГОЛД», «Platinum», «World Black Edition», «Wоrld Elite», «Infinite», «VISA Signature»підписана відповідачем 26.04.2021.

Разом з тим, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Отже, факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за анкетою-заявою від 30.05.2017. Більше того, інформація, зазначена у паспорті споживчого кредиту зберігала чинність та була актуальною до 11.05.2021, в той час як перше використання кредитного ліміту відбулося 21.12.2021.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що в анкеті-заяві від 30.05.2017, яка підписана ОСОБА_4 , відсутні істотні умови договору щодо встановлення розміру відсотків та комісій.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку недоведеність позовних вимог в частині погодження істотних умов договору щодо сплати відсотків та комісій за користування кредитними коштами, а відтак позовні вимоги про стягнення 6 056,60 відсотків не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що апеляційний суд визнав обґрунтованими доводи апеляційної скарги про застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які не підлягали застосуванню, та колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового стягнення заборгованості за тілом кредиту, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із скасуванням рішення суду першої інстанції та ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

11. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).

У зв`язку з тим, що суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, застосував норми закону, які не підлягали застосуванню, то у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

12. Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову то за приписами ч. 13. ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви розмір судового збору становить 2 684,00 грн. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір у відповідності до закону (а. с. 84).

Згідно платіжного доручення від 26.11.2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026,00 грн (а. с. 181).

Колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості лише за частиною тіла кредиту в сумі 22 753,63 грн.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, що складає 69,87% від ціни позову, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 875,31 грн за подання позовної заяви та 2 812,97 грн за подання апеляційної скарги, що разом становить 4 688,28 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року - скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 22 753 (двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят три) грн 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 4 688 (чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім) грн 28 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», ; юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська