Справа №339/323/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати його батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 2009 року до 2020 року проживав з відповідачем, як подружжя, без реєстрації шлюбу, разом вели господарство, він працював та утримував сім`ю.

Від цього шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період народження дочки він перебував на роботі за кордоном, а тому відповідач при реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Отже, у свідоцтві про народження дитини, прізвище батька вказане ОСОБА_5 (таке як прізвище мами), а ім`я та по батькові батька його - ОСОБА_6 .

Так, як він був не обізнаний із порядком реєстрації народження дитини, тому коли повернувся із за кордону, запитав відповідача чи вона зареєструвала дитину, на що отримав відповідь, що дитина зареєстрована і він вказаний батьком. Вони продовжували проживати разом із відповідачем та своєю дочкою ОСОБА_7 . Він піклувався про них, утримував, доглядав свою дитину, проводив з нею весь свій вільний час, тобто був дуже щасливий народженню дитини.

Однак, стосунки із відповідачем погіршилися, часто виникали конфлікти, сварки та у 2020 році взагалі пішла з дому, залишивши його з дитиною і більше до них не поверталася, місце її проживання йому відоме не було.

З 2020 року до 2022 року він проживав разом із своєю дочкою ОСОБА_7 , доглядав її, водив до школи, тобто дитина повністю була на його утриманні та вихованні. У них були дуже довірливі та дружні стосунки із дочкою, разом проводили свій час, грали ігри, навчалися, дочка завжди називала його татом. Протягом усього цього часу відповідач один раз навідала свою дитину.

У 2022 році, коли почалося повномасштабне вторгнення росії в Україну, відповідач з`явилася у нього дома, повідомила, що їде за кордон і хоче забрати ОСОБА_7 . Він заперечував щодо виїзду дитини, дочка також не хотіла їхати з мамою, однак відповідач вказала, що він для дитини ніхто, а тому не має на неї будь яких прав та забрала дочку і виїхала з нею у Чеську Республіку.

Спочатку вони часто спілкувалися із дитиною по телефону, а надалі їх розмови ставали все рідшими, оскільки дочка розповідала про те, що мама забороняє їй з ним спілкуватися, окрім того разом із своїм новим співмешканцем часто її б`є та ображає. Дані факти знущання над дитиною надалі підтвердилися та встановлені у вироку Чеського суду .

На початку 2024 року він дізнався, що дитина відповідними органами Чехії вилучена у мами ОСОБА_3 та поміщена у притулок у м. Прага Чеської Республіки.

Він звернувся до компетентних органів у Чехії, як біологічний батько, з просьбою повернути ОСОБА_7 в Україну та забрати її проживати разом з ним.

Вироком окружного суду м. Прага-6 Чеської Республіки від 27 червня 2024 року надано йму дозвіл забрати дитину з дитячого будинку та проживати разом з нею.

Після прийняття вищевказаного рішення Чеським судом він одразу перевіз її в Україну та на даний час дитина проживає з ним.

Як батько, здійснює належний догляд за своєю донькою, забезпечує її всім необхідним. ОСОБА_7 почала повертатися до нормального, звичного для неї життя, оскільки спочатку була замкнута, знервована, часто плакала та перебувала в стресі. На даний час вона добре спить, почала спілкуватися із своїми друзями, практично не плаче і не хоче згадувати про своє життя разом із мамою у Чехії

З часу повернення доньки до нього в Україну, її мама ОСОБА_3 жодного разу не зателефонувала і не поцікавилася життям та станом своєї дитини.

Він підтверджує своє батьківство щодо своєї дочки ОСОБА_4 , з її народження повністю піклується про неї, бере участь у її вихованні та матеріально забезпечує.

Тому зазначення його батьком дитини в її свідоцтві про народження повністю відповідатиме інтересам дитини, яка буде зростати, маючи як матір, так і батька.

Він розуміє свій батьківський обов`язок і фактично виконую його в повному обсязі, однак вкрай необхідно встановити цей факт юридично.

Внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4 за спільною заявою батька та матері є неможливо, оскільки мати дитини не має наміру звертатися із спільною заявою у органи РАЦС, що й стало підставою для звернення до суду.

29 липня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

11 вересня 2024 року за клопотанням позивача призначеносудову молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі.

11 грудня 2024 року поновлено провадження у справі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подала заяву, в якій просить засідання проводити у її відсутності (а.с.32).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

27 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_8 , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.47).

Представник відповідача 09 січня 2025 року подав заяву про визнання позовних вимог, враховуючи висновок експертизи.

Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Малолітня ОСОБА_4 підтвердила про те, що дійсно проживає з позивачем від самого народження, називає його батьком і будь-яких сумнівів щодо його батьківства у неї не виникало.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з"ясувавши думку малолітньої ОСОБА_4 , повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання представником відповідача позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб.

Частиною першою ст. 15, ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Як вбачається із змісту позовних вимог, спір виник щодо встановлення батьківства відносно дитини, відомості про батька якої записані за вказівкою матері.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої вказано: батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_3 (а.с.6).

При цьому, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, державна реєстрація народження дитини ОСОБА_4 проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою (а.с.63-64).

Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Так, ч.1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.2,4 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначив, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Згідно висновку СЕ-19/109-24/13763-БД від 03 грудня 2024 року, наданого на виконання ухвали суду від 11 вересня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 може бути біологічним батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність походження ДНК- профілів від ОСОБА_4 і біологічних батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_1 становить не менше ніж 99.999999% (а.с.75-88).

Окрім того, як вбачається із змісту позовної заяви, позивач ствердив, що він з 2009 року по 2020 рік проживав з відповідачем, не узаконивши шлюбні відносини.

Вироком окружного суду м. Прага-6 Чеської Республіки від 27 червня 2024 року передано ОСОБА_4 під піклування позивача. Відповідача зобов`язано надавати кошти на її утримання у розмірі 5000 чеських крон щомісячно починаючи з 01 липня 2024 року в руки позивача. (а.с.7-14).

Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 доведено та визнано представником відповідача.

За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову на відповідача покладаються витрати, пов"язані з розглядом справи, що в даному спорі становлять: 1211.20 грн.- судовий збір, вартість експертизи 16361.90 грн. (а.с.4, 99).

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 17573.10 грн. (1211.20 грн - судовий збір, витрати на експертизу - 16361.90 грн).

Керуючись ст.125-128,135 СК України, 141, 258-259,263-265, 280-281 ЦПК , суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_11 , третя особа: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого на проживання АДРЕСА_1 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 71 про народження від 23 серпня 2011 року ОСОБА_4 , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, зазначивши батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого на проживання АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 17573 (сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят три) грн 10 коп судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_1 виданий Болехівським МВ УМВС в Івано-Франківській області 22 листопада 1996 року, місце реєстрації АДРЕСА_1

ОСОБА_11 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , місце реєстраціїАДРЕСА_2 .

Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - вул. О.Антоновича, 10 м.Долина Івано-Франківської області, .

Дата складання повного тексту рішення 09.01.2025

Суддя Головенко О.С.