Справа №150/309/24
Провадження по справі №2-др/150/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

10 січня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Савковій С.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №150/309/24 за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шишковську А.Б. з вищевказаною заявою.

Так, 20.08.2024 Чернівецьким районним судом Вінницької області по цивільній справі №150/309/24 ухвалено рішення (повний текст якого складеного 29.08.2024), відповідно до якого позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №621917 площею 1,9720 га, розташовану на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер :05:003:0043, виданий на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.08.2011 відділом Держкомзему у Чернівецькому районі Вінницької області 13.06.2012. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1,9720 га., кадастровий номер :05:003:0043, розташовану на території Чернівецької селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області (раніше Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Окрім того, ухвалено про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9720 га, розташовану на території Чернівецької селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області (раніше Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4844 (чотирьох тисяч вісімсот сорока чотирьох) гривень 80 копійок.

Цивільну справу №150/309/24 за позовом ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Обгрунтовуючи свої вимоги щодо ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 посилається на те, що судом при прийнятті рішення на користь позивача в повному обсязі не вирішено питання про судові витрати, зокрема щодо стягнення коштів на оплату правничої допомоги.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника - адвоката Шишковської А.Б., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.06.2024, через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачами Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та Чернівецькою селищною радою Могилів Подільського району Вінницької області не забезпечено явку повноважного представника в судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про денгь, час та місце розгляду справи шляхом скерування на його адресу рекомендованих поштових відправлень, в судове засідання не з`явився. Будь яких заяв, клопотань з приводу вирішення питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу до суду не подавав.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦУПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 270 ЦПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Суд також зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що у справі №150/309/24 брала участь адвокат Шишковська А.Б., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 07.06.2024 (який діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, а.с. 140).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Шишковською А.Б. подано на час розгляду справи №150/309/24 разом із відповіддю на відзив відповідача ОСОБА_2 : договір про надання правової допомоги від 07.06.2024 (а.с. 140-141), ордер про надання правничої (правової) допомоги) (а.с. 139) та квитанція до прибуткого касового ордеру від 07.06.2024 (а.с. 142), які було подано адвокатом Шишковською А.Б., відповідно до яких правничу допомогу в Чернівецькому районному суді Вінницької області позивачу ОСОБА_1 надає саме адвокат Шишковська А.Б.

Так, згідно п.4.1 договору про надання правової допомоги від 07.06.2024, за надання послуг відповідно до умов договору замовник (тобто, ОСОБА_1 ) сплачує виконавцю (тобто, адвокату Шишковській А.Б.) плату в розмірі 32000 (тридцяти двох тисяч) гривень. (а.с. 140-141).

Із квитанції до прибуткового касового ордера від 07.06.2024 вбачається, що замовником (тобто, позивачем ОСОБА_1 ) в повному обсязі сплачено виконавцю (тобто, адвокату Шишковській А.Б.) обумовлений ними договором про надання правової допоги гонорар в розмірі 32000 гривень (а.с. 142).

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат у виді правничої допомоги, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»№5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону N 5076-VI).

Формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону N 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Згідно правового висновку Великої Палати у постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. При цьому Велика Палата відступила від правової позиції, викладеної у постанові ВС КЦС від 23.11.2020 у справі №638/7748/18, відповідно до якої нформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шишковська А.Б., було скеровано поштовим відправленням відповідачу ОСОБА_2 заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №150/309/24 (а.с. 236, 237), копія договору про надання правничої допомоги, копія ордеру та копія квитнації до прибуткового касового ордеру (а.с. 143, 144).

Однак, відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом, наданим чинним законодавством щодо заявлення клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, жодних заперечень з приводу заявленого адвокатом Шишковською А.Б. розміру правничої допомоги, відповідачем ОСОБА_2 з часу прийняти до розгляду та відкриття провадження у справі №150/309/24 (провадження по справі №2-др/150/1/24) за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат по цивільній справі №150/309/24 (тобто, з 11.11.2024.) до суду не подано.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 32000 гривень.

Керуючись ст., ст.137, 141, 270 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №150/309/24 за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 32000 (тридцяти двох тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно вимог ст.265 ч.5 п.4 ЦПК України реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Чернівецька селищна рада Могилів Подільського району Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Святомиколаївська, 103/1, смт. Чернівці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, код в ).

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, Вінницька область, 21027, код в ).

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК