справа №732/1620/24
провадження № 2-п/732/17/25
Ухвала

13.01.2025 м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Бойко А. О., у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня заяву представника Агропромислового кооперативу «Старосільський» Кучака Юрія Федоровича про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс-2009» про дострокове розірвання договору оренди землі,

УСТАНОВИВ:

11.12.2024 розпорядник майна арбітражний керуючий АПК «Старосільський» Кучак Ю. Ф. звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області із заявою про перегляд заочного рішення від 11 листопада 2024 року у справі № 732/1620/24 (провадження № 2/732/493/24) за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Агроальянс-2009» про дострокове розірвання договору оренди землі, в якій просив скасувати заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 11.11.2024 по справі № 732/1620/24 за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс-2009» про дострокове розірвання договору оренди землі, та закрити провадження.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 зазначає, що постановою Господарського суду Запорізької області від 05.09.2024 у справі № 908/1114/24, серед іншого, визнано відповідача АПК «Старосільський» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф., а оскільки процесуальний закон встановив імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, а тому заявлені вимоги до АПК «Старосільський» мають розглядатися в порядку господарського судочинства в межах справи про банкрутство. Також з посиланням на позицію по аналогічним справам, викладену в постановах Чернігівського апеляційного суду від 03.12.2024 у справах № 732/1015/24 та від 04.12.2024 № 732/702/24 заявник вказує, що змінами, внесеними Законами України від 28.04.2021 № 1423-ІХ, від 02.05.2023 № 3065-ІХ до частини 5 статті 93 Земельного кодексу України були розширені повноваження орендаря щодо розпорядження правом оренди земельної ділянки, зокрема, орендар набув право відчужувати, передавати в заставу право оренди земельною ділянкою сільськогосподарського призначення без погодження із власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Тобто законодавець зняв обмеження оборотоздатності майнових прав (оренди) для користувача земельної ділянки, надавши йому право відчужувати їх без погодження з власником. Оскільки права й обов`язки в орендних правовідносинах зберігаються і після набрання чинності новим нормативно-правовим актом, тобто є триваючими, тому до правовідносин щодо відчуження права оренди земельної ділянки застосовуються положення нових актів цивільного законодавства. Така правова позиція викладення в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11.07.2024 № 904/9875/21.

Ухвалою судді від 16.12.2024 вказана заява була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків.

26.12.2024 від ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою судді від 27.12.2024 після усунення недоліків заява прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 13 січня 2025 року о 12 год 00 хв.

Позивачка ОСОБА_1 , представник АПК «Старосільський» Кучак Ю. Ф. та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином (а. с. 114-115, 122). Про поважні причини неявки суд не повідомлений.

За правилами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

10.01.2025 до початку судового засідання від Пасюк В. І. надійшла заява, в якій остання надає пояснення, вказуючи, що вказана справа не підсудна господарському суду, оскільки спір не стосується питання щодо формування активу боржника, а тому не є пов`язаним із здійсненням провадження у справі про банкрутство, і нею не були заявлені вимоги майнового характеру. На підтвердження своєї позиції ОСОБА_1 посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду № 289/2217/17 (провадження № 14-178цс19). Заявниця зазначає, що визнання АПК «Старосільський» банкрутом не змінює факту порушення відповідачем її прав, і факт перебування АПК «Старосільський» у стадії ліквідації не означає, що позовні вимоги заявниці мають розглядатися в межах справи про банкрутство. Те, що право оренди є майновим і охоплюється поняттям «власність» за змістом статті 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не змінює бухгалтерський облік такого права як нематеріального активу та не впливає на кваліфікацію спору про розірвання договору оренди як немайнового. Оскільки суди не встановили, що на спірній земельній ділянці знаходиться будь-яке майно позивача, яке можна б було вважати активом боржника, що у подальшому може бути направлений на погашення грошових вимог кредиторів боржника, тому позовні вимоги є немайновими, а спір не стосується питання формування активу боржника, у зв`язку з чим не пов`язаний зі здійсненням провадження у справі про банкрутство, та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши зміст заяв, які були подані сторонами у справі, з урахуванням наявності суттєвих обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема необхідності їх перевірки, суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 05 вересня 2024 року по справі № 908/1114/24, серед іншого, визнано Агропромисловий кооператив Старосільський, (70406, Запорізька область, Запорізький район, селище Відрадне, вул. Дніпрова, 7, ) банкрутом (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121658090).

У ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі КУзПБ).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 13 ст. 30 ГПК України визначено, що справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог. Такий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17 (провадження № 14-178цс19); від 12.06.2019 у справі № 289/233/18 (провадження № 14-171цс19); від 19.06.2019 у справі № 289/718/18 (провадження № 14-126цс19); від 19.06.2019 у справі № 289/2210/17 (провадження № 14-129цс19); від 03.07.2019 у справі № 289/2204/17 (провадження № 14- 246цс19).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (ч. 2 ст. 7 КУзПБ).

Таким чином, розгляд усіх спорів, які визначені ч. 2 ст. 7 КУзПБ, щодо боржника у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та в межах такої справи.

Зазначену вище правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19), від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17 (провадження № 12-160гс19).

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 по справі № 607/6254/15-ц провадження № 14-404цс19 зробила правовий висновок відповідно до якого захист прав осіб, які мають вимоги до банкрута полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Отже, з урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що заява представника АПК «Старосільський» Кучака Ю. Ф. підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 7 КУзПБ визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вказана цивільна справа має бути передана за підсудністю на розгляд до Господарського суду Запорізької області, в якому перебуває справа № 908/1114/24 про банкрутство АПК «Старосільський».

13.01.2025 до початку судового засідання від розпорядника майна арбітражного керуючого АПК «Старосільський» Кучака Ю. Ф. надійшла заява в порядку ст. 246 ЦПК України, в якій заявник просить стягнути на користь АПК «Старосільський» з ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 1211,20 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Заявник на підтвердження понесених витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучив акт виконаних робіт від 10.01.2025 та договір про надання правової допомоги від 28.10.2024.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України закріплено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Ордер на надання правничої допомоги є письмовий документ (в паперовій або електронній формі), що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

Натомість, у додатках до поданої заяви відсутнє посилання, і відповідно документ, що підтверджує статус особи як адвоката, а тому заява в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Крім цього, заявник просить стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що вказана цивільна справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, у зв`язку з чим скасовує заочне рішення та передає справу за визначеною підсудністю, а тому вимога про стягнення судового збору у розмірі 1211,20 грн є передчасною та зазначене питання має бути вирішено за результатами перегляду заочного рішення по суті.

На підставі зазначеного вище, керуючись статтями 31, 258-260, 287, 353, 354 ЦПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, враховуючи правову позицію, викладену у постанові ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача АПК «Старосільський» арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2024 року у справі № 732/1620/24 (провадження № 2/732/493/24) за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Агроальянс-2009» про дострокове розірвання договору оренди землі.

Цивільну справу № 732/1620/24 (провадження № 2/732/493/24) за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Агроальянс-2009» про дострокове розірвання договору оренди землі, передати на розгляд за підсудністю до Господарського суду Запорізької області, в провадженні якого перебуває господарська справа № 908/1114/24 щодо Агропромислового кооперативу «Старосільський».

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала складена і підписана 13.01.2025.

Суддя А. О. Бойко