Справа № 214/6543/24
08 січня 2025 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретаря судового засідання Пугача Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/6543/24 за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Вовка Михайла Вадимовича до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про захист прав споживача, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнутих коштів,-
Представники: від позивача адвокат Вовк М.В.,
Адвокат Вовк М.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою у порядку Закону України «Про захист прав споживачів» шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 29.07.2024, в якій просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №485, вчинений 05.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №653088 від 03.12.2018 за період з 03.12.2018 до 21.03.2020 у розмірі 44 255 грн., та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 800 грн. 00 коп., загальний розмір вимог 45 055 грн. 00 коп.; стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 в порядку повернення стягнутого за оспорюваним виконавчим написом грошові кошти в сумі 28 186 грн. 39 коп.; стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. 00 коп.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що у провадженні Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №65736404 з примусового виконання виконавчого напису №485, вчиненого 05.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №653088 від 03.12.2018. Про його наявність ОСОБА_1 дізнався випадково у липні 2024 року, а більш детальну інформацію з`ясувати вдалося у відповіді ДВС на адвокатський запит. Самого виконавчого напису він не отримував, як і вимог про досудове погашення боргу від кредитора. У рамках виконавчого провадження з ОСОБА_1 було стягнуто 28 186 грн. 39 коп. на погашення боргу на користь стягувача, 269 грн. 00 коп. витрати виконавчого провадження, 4 505 грн. 50 коп. виконавчий збір. На думку представника позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення ОСОБА_1 як позичальника з боку фінансової установи щодо наявності заборгованості, як і не встановив безспірність такого боргу, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». До того ж виконавчий напис вчинено з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором №653088 від 03.12.2018, який не був нотаріально посвідчений, що є неприпустимим в силу положень закону, а сам розмір боргу позивач категорично не визнає, адже, зокрема, нарахування процентів проведе кредитором після сплину строку кредитування, тобто після 02.01.2019, що є неправомірним. Вказані обставини в їх сукупності визначають можливість визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, просив вирішити питання повернення йому коштів в сумі 28 186 грн. 39 коп., утриманих із заробітної плати на примусове виконання оспорюваного виконавчого напису, як безпідставно набутих в силу ст.ст.216, 1212 ЦК України.
Ухвалою суду від 02.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 02.09.2024 задоволено заяву представника ОСОБА_1 адвоката Вовка М.В. про забезпечення позову: зупинено стягнення за оспорюваним виконавчим написом.
Ухвалою суду від 08.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вовк М.В. у судове засідання не з`явились, однак 30.09.2024 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення рішення при заочному розгляді (у випадку неявки представника відповідача) не заперечував. При ухваленні рішення просив вирішити питання розподілу заявлених ним процесуальних витрат.
Відповідач ТОВ «ВЕЛЛФІН» участь в судовому засіданні свого представника не забезпечило, відзив на позов у встановлений строк не подало, хоча достеменно обізнане з наявністю справи у провадженні суду, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судових та позасудових документів, їх доставленням до електронного кабінету товариства у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) участь в судовому засіданні повноважного представника не забезпечило, правом на подання письмових пояснень не скористалося.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та його представника проти заочного розгляду справи.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи зупинення/поновлення провадження у справі не вживались.
Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Судовим розглядом встановлено, що 05.05.2021 за заявою ТОВ «ВЕЛЛФІН» приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №485, за яким стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором №653088 від 03.12.2018 за період з 03.12.2018 до 21.03.2020 у розмірі 44 255 грн. 00 коп., що включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту 2 500 грн., прострочену заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом 41 755 грн. 00 коп. За вчинення виконавчого напису на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача у сумі 800 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума вимог складає 45 055 грн. 00 коп.
При цьому, в ході судового розгляду позивач не оспорював факт укладення кредитного договору договору позики №653088 від 03.12.2018, кредитором за яким є ТОВ «ВЕЛЛФІН», звернувшись до суду в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» та надавши його копію. Докази відсутності між сторонами кредитно-договірних відносин в матеріалах справи відсутні.
Постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Збітнєвої К.В. від 09.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65736404 з примусового виконання виконавчого напису, боржником визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
У рамках виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід у КП «Кривбасводоканал», у зв`язку з чим постановами державного виконавця від 12.07.2021, 21.12.2023 звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 шляхом здійснення відрахувань з його доходів у розмірі 20%, щомісячно, до погашення загальної заборгованості за виконавчим провадженням.
За даними Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (відповідь від 18.07.2024 №28.11-34/200635 на адвокатський запит), із заробітку ОСОБА_1 утримано 28 186 грн. 39 коп. боргу, 4 505 грн. 50 коп. виконавчого збору та 269 грн. 00 коп. витрат виконавчого провадження.
Крім того, постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від 09.06.2021 накладено арешт на грошові кошти/електронні кошти, що містяться на рахунках, та будуть відкриті після винесення постанови, та належать / належатимуть боржнику ОСОБА_1 .
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , діючи через представника, посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства України, зокрема, ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, нотаріусу не було надано взагалі, як не надано й доказів отримання ним вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам представника позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного.
За ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Положеннями ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014у Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону.
При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.
Відомості про нотаріальне посвідчення договору №653088 від 03.12.2018, за яким із ОСОБА_1 стягнута заборгованість на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН», в матеріалах справи відсутні. Дослідженням копії договору, наявної в матеріалах справи, встановлено, що за своїми характером він є договором комерційної концесії та укладений в електронній формі з накладенням підпису позивача ЕЦП, а відтак за своєю формою виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису нотаріусом.
Дослідити зміст документів, на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. оспорюваний виконавчий напис, суд не має можливості з огляду на те, що наразі приватний нотаріус діяльність не здійснює у зв`язку з анулюванням ліцензії, а відомості про передання нею матеріалів справ до обласного нотаріального архіву відсутні.
Позивач також вказував, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернути стягнення за виконавчим написом на його адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався.
Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо заявленої адвокатом Вовком М.В. в інтересах ОСОБА_1 вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 28 186 грн. 39 коп., стягнутих в рамках виконавчого провадження з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій.
За ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна, є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів. Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт, сплати коштів. Відповідно, за відсутності правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Набуття майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
У свою чергу, в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №201/6498/20 зазначено, що набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція ст.1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст.1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
У рамках виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід, з якого в примусовому порядку було утримано грошові кошти в сумі 28 186 грн. 39 коп. на погашення боргу на користь стягувача, 269 грн. 00 коп. витрати виконавчого провадження, 4 505 грн. 50 коп. виконавчий збір, що слідує з відповіді Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ввід 18.07.2024 №28.11-34/200635.
Таким чином, враховуючи, що судом встановлено факт вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса без правових на те підстав, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в заявленому позивачем розмірі, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.
Приходячи до такого висновку суд вважає за доцільне акцентувати увагу позивача та його представника, що правові підстави для компенсації грошових коштів, утриманих з ОСОБА_1 на компенсацію витрат на проведення виконавчих дій та основної винагороди приватного виконавця, зарахованих на рахунок органу ДВС, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» встановлено в окремому, позасудовому, порядку повернення цих коштів та не стосуються предмету даного спору. При цьому, обставини наявності або відсутності заборгованості позивача за кредитним договором перед відповідачем, за яким було вчинено напис, не є підставою для відмови у поверненні коштів на підставі ст.1212 ЦК України, однак можуть бути предметом окремого судового розгляду.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явлення позову в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» (ст.22 Закону), а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1 816 грн. 80 коп. (з яких 1 211 грн. 20 коп. за подання позову, та 605 грн. 60 коп. заяви про забезпечення позову). Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 6 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат на правничу допомогу, розмір яких є обґрунтованим, відповідає засадам розумності, співмірності та обсягові наданих адвокатом послуг. Клопотання про зменшення розміру таких витрат від відповідача протягом встановленого законом строку на адресу суду не надходило.
Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 02.09.2024 в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому, суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 158, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Вовка Михайла Вадимовича до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про захист прав споживача, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнутих коштів задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №485, вчинений 05.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №653088 від 03.12.2018 у загальному розмірі вимог 45 055 грн. 00 коп.
Стягнути зТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 28 186 грн. 39 коп. в рахунок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 816 грн. 80 коп.
Стягнути зТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 6 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Застосовані ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2024 заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчим написом №485, вчиненим 05.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №653088 від 03.12.2018 у загальному розмірі вимог 45 055 грн. 00 коп., що перебуває на примусовому виконанні у Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження №65736404 продовжують діяти протягом 90 днів після набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач, його представник та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання.
Відомості про учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Адвокат ОСОБА_2 , інн НОМЕР_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4362, видане 05.07.2019 Радою адвокатів Дніпропетровської області, адреса: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення у справі складено та підписано без проголошення 08.01.2025.
Суддя О.І. Євтушенко