Провадження № 2/466/725/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свиті А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом адвоката Шкарупської Баранова Наталії Богданівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення 3% річних, інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2024 року адвокат Шкарупська Баранова Наталія Богданівна, яка представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій позивачі просять суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 - 327 732,80 грн., що складається з: 201 047,87 грн. відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 01.07.2023р. до 31.08.2024 р. та 126 684,93 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2023р. до 01.10.2024p.; на користь ОСОБА_3 - 210 744,63 грн., що складається з: 129 281,41 грн. відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 01.07.2023р. до 31.08.2024р. та 81 463,22 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2023р. до 01.10.2024р.; на користь ОСОБА_2 - 522 713, 08 грн., що складається з: 320 658,63 грн. відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 01.07.2023р. до 31.08.2024р. та 202 054,45 грн. три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2023р. до 01.10.2024p., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2017 року, що набрало законної сили, у справі №462/2589/14-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , вирішено стягнути із ОСОБА_4 :

на користь ОСОБА_1 3 729 796 гривень 58 коп. боргу та 1218 гривень 00 коп. судового збору;

на користь ОСОБА_3 2 398 400 гривень 83 коп. боргу та 1218 гривень 00 коп. судового збору;

на користь ОСОБА_2 5 948 789 гривень 47 коп. боргу та 1218 гривень 00 коп. судового збору.

На підставі даного рішення суду та виконавчих листів у справі № 462/2589/14-ц приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. були відкриті відповідні виконавчі провадження, які об`єднані у зведене виконавче провадження та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Також позивачі вказують, що боржник ОСОБА_4 до теперішнього часу встановлені рішенням суду грошові кошти стягувачам не повернула, такі не сплачені, та не стягнуті в межах виконавчого провадження.

Позивачі зазначають, що за період, що пройшов від ухвалення рішення, відбулося знецінення грошової одиниці гривні.

Індекс інфляції за весь період (з 01.07.2023 по 31.08.2024 року) = ІІс (99,40 : 100) x (98,60: 100) x (100,50: 100) x (100,80: 100) x (100,50 100) x (100,70: 100) x (100,40: 100) x (100,30 100) x (100,50 100) x (100,20: 100) x (100,60: 100) x (102,20: 100) x (100,00: 100) x (100,60: 100)= 1.05390317.

Інфляційні втрати ОСОБА_1 = 3 729 796,58 х 1.05390317 - 3 729 796,58 = 201 047,87 грн.

Інфляційні втрати ОСОБА_3 = 2 398 400,83 х 1.05390317 - 2 398 400,83 = 129 281,41 грн.

Інфляційні втрати ОСОБА_2 = 5 948 789,47 x 1.05390317 - 5 948 789,47 = 320 658,63 грн.

3% річних за період з 15.08.2023р. до 01.10.2024 року становлять:

- ОСОБА_1 - 126 684,93 грн.,

- ОСОБА_3 - 81 463,22 грн.,

- ОСОБА_2 - 202054,45 грн.

У зв`язку із вищенаведеним, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачі не з`явилися, проте від представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Шкарупська-Баранової Н.Б. та представника позивача ОСОБА_3 адвоката Русенка Р.І. надійшли на адресу суду заяви про розгляд справу у відсутності сторонни позивачів, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавала.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представники позивачів не заперечують проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ч. 1 ст. 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 264 ЦПК України, встановлено перелік питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Згідно ч. 1, ч. 2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ході судового розгляду справи встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2017 року, що набрало законної сили, у справі №462/2589/14-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , вирішено стягнути із ОСОБА_4 :

на користь ОСОБА_1 3 729 796 гривень 58 коп. боргу та 1218 гривень 00 коп. судового збору;

на користь ОСОБА_3 2 398 400 гривень 83 коп. боргу та 1218 гривень 00 коп. судового збору;

на користь ОСОБА_2 5 948 789 гривень 47 коп. боргу та 1218 гривень 00 коп. судового збору.

Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевказаного судового рішення та виконавчих листів у справі №462/2589/14-ц приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. були відкриті відповідні виконавчі провадження, які об`єднані у зведене виконавче провадження та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 до теперішнього часу встановлені рішенням суду грошові кошти стягувачам не повернула, такі нею не сплачені та не стягнуті в межах виконавчого провадження.

Відповідальність за порушення грошових зобов`язань регламентується главою 51 ЦК України, Законами України від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ), Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а також іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК України.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом за весь час прострочення.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої.

За період, що пройшов від ухвалення судового рішення по справі №462/2589/14-ц, відбулося знецінення грошової одиниці гривні.

До позовної заяви позивачами було надано розрахунки інфляційних втрат за період з 01.07.2023 по 31.08.2024 та трьох процентів річних за період з 15.08.2023 року по 01.10.2024, згідно яких позивачі просили стягнути із ОСОБА_4 :

1) на користь ОСОБА_1 :

- 201 047,87 грн. відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 01.07.2023р. по 31.08.2024р.);

- 126 684,93 грн., що становлять три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2023р. по 01.10.2024р.), а разом до стягнення 327 732,80 гривень;

2) на користь ОСОБА_3 :

- 129 281,41 грн. відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 01.07.2023р. по 31.08.2024р.;

- 81 463, 22 грн., що становлять три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2023р. по 01.10.2024р., а разом до стягнення 210 744,63 гривень;

3) на користь ОСОБА_2 :

- 320 658,63 грн. відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 01.07.2023р. по 31.08.2024р.);

- 202 054,45 грн., що становлять три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2023р. по 01.10.2024р.), а разом до стягнення 522 713,08 гривень.

Жодних зауважень чи заперечень щодо правильності таких розрахунків відповідачем ОСОБА_4 суду надано не було.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та з огляду на зміст статті 625 ЦК України, суд дійшов висновку, що позов про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних підлягає до задоволення у повному обсязі.

Крім цього у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача ОСОБА_1 3277,33 грн., позивача ОСОБА_2 5227,14 грн., позивача ОСОБА_3 2107 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 509, 524, 533, 534, 535, 625 ЦК України, суд -

ухвалив:

позовні вимоги адвоката Шкарупської Баранова Наталії Богданівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 про стягнення 3% річних, інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - 327 732 (триста двадцять сім тисяч сімсот тридцять дві) грн.,80 коп., що складається з: 201 047,87 грн. відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 01.07.2023р. до 31.08.2024 р. та 126 684,93 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2023р. до 01.10.2024p.

Стягнути із ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 - 210 744 (двісті десять тисяч сімсот сорок чотири) грн.,63 коп., що складається з: 129 281,41 грн. відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 01.07.2023р. до 31.08.2024р. та 81 463,22 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2023р. до 01.10.2024р.

Стягнути із ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - 522 713 (п`ятсот двадцять дві тисячі сімсот тринадцять) грн., 08 коп., що складається з: 320 658,63 грн. відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 01.07.2023р. до 31.08.2024р. та 202 054,45 грн. три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2023р. до 01.10.2024p.

Стягнути із ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір в сумі - 3277 (три тисячі двісті сімдесят сім) грн., 33 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 сплачений судовий збір в сумі 2107 (дві тисячі сто сім) грн., 45 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 сплачений судовий збір в сумі 5227 (п`ять тисяч двісті двадцять сім) грн., 14 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. Б. Єзерський