головуючий у суді І інстанції Коваленко І.В.,
провадження № 22-ц/824/767/2025
головуючий суддя Мостова Г.І.
судді Київського апеляційного суду Мостової Г.І.
09 січня 2025 року м. Київ
у цивільній справі за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Дніпровського районного суду міста Києвавід 14 лютого 2024 року
у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, -
Відповідно до частини третьої статті 35 ЦПК України суддя, не згодний з судовим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
Обставини справи
У серпні 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експрес Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 26 991 грн 90 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04 листопада 2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.21.2646162, згідно з умовами якого страхова сума становить 504 801 грн, строк дії договору з 06 січня 2022 року до 05 січня 023 року, франшиза при ДТП - 0,00 %.
На підставі вказаного договору було застраховано автомобіль марки «KiaSportage», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
28 вересня 2020 року приблизно о 21 год 25 хв на проспекті Глушкова, 10 у місті Києві з вини ОСОБА_1 стала дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.
29 вересня 2022 року до ТДВ «Експрес Страхування» звернувся страхувальник із повідомленням про пошкодження транспортного засобу марки «KiaSportage», д.н.з. НОМЕР_1 , та із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «Автоцентр на Харківському».
Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП було застраховано в ТДА СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/209319203, яким було забезпечено автомобіль марки «FordCargo 2526», д.н.з. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 . Ліміт відповідальності за даним полісом за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн, розмір франшизи - 0,00 грн.
04 листопада 2022 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 98 352 грн 52 коп.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТДВ «Експрес Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, а також всі судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Автоцентр на Харківському» № від 03 жовтня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «KiaSportage», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 98 352 грн 52 коп.

Позивач здійснив відновлювальний ремонт зазначеного транспортного засобу, що підтверджується актом виконаних робіт ТОВ «Автоцентр на Харківському» на суму 98 352 грн 53 коп., тому ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати позивачу вартість ремонту автомобіля у сумі 26 991 грн 90 коп.

Суд першої інстанції не врахував характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які регулюють спір у цій справі, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, яке порушує права та законні інтереси ТДВ «Експрес Страхування».

Постановою Київського апеляційного суду 09 січня 2025 року апеляційну скаргу ТДВ «Експрес Страхування» залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що 29 грудня 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 71 360 грн 52 коп. з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, тобто не у повному обсязі.

Будь-яких доказів щодо обмежень по ліміту суми страхового відшкодування, яка зазначена у договорі страхування, на підставі яких документів та яким чином були виконані розрахунки при частковій виплаті суми заявленого страхового відшкодування, в матеріалах справи відсутні.

Сам факт, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з Полісом № ЕР/209319203 та часткова виплата суми страхового відшкодування у розмірі 71 360 грн 52 коп. не є належним доказом виконання ТДВ СК «Альфа-Гарант» своїх зобов`язань перед позивачем у повному обсязі.

Отже, за таких умов, позивач ТДВ «Експрес Страхування» безпідставно звернувся до винної у ДТП особи, зокрема, ОСОБА_1 з вимогою сплатити різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП та виплаченої страховиком винної у ДТП особи суми страхового відшкодування.

Зміст окремої думки

Не погоджуючись із позицією Київського апеляційного суду вважаю за необхідне викласти окрему думку.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТДВ «Експрес Страхування» просило стягнути з ОСОБА_1 як особи, яка завдала шкоду, на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди (98 352 грн 52 коп.) і страховою виплатою ТДВ «СК «Альфа-Гарант» (71 360 грн 62 коп.) у розмірі 26 991 грн 90 коп.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 грудня 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 71 360 грн 52 коп. з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, відтак у страховика не виникло додаткового обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової виплати (ліміту відповідальності).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) та від 09 листопада 2022 року у справі № 497/470/2021 (провадження № 61-20047св21).

Отже, факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

При цьому, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно з вимог статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19).

Враховуючи те, що відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач має право на стягнення з відповідача різниці між сумою виплаченою потерпілому та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією відповідача.

Оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15 та від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц.

Подібний за змістом висновок міститься в постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18); від 08 червня 2022 року у справі № 572/2976/19 (провадження № 61-1147св21).

Відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

На підставі викладеного, вважаю, що апеляційна скарга ТДВ «Експрес Страхування» підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Позов ТДВ «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди слід задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Експрес Страхування» майнову шкоду у розмірі 26 991 грн 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Експрес Страхування» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 684 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн.

Суддя Мостова Г.І.