Справа № 490/7068/19
н/п 2/490/1191/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представниці позивача ОСОБА_1 - адвоката Романчук Людмили Григорівни, розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

02.07.2024 року представницею відповідача ОСОБА_2 до суду подана заява про зупинення провадження у справі з посиланням на положення статті 251 ЦПК України у зв`язку з перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;оскільки останній проходить військову службу у військовій частині.

Також до клопотання долучена довідка з військової частини НОМЕР_1 , за №22/104 від 06.06.2024 року, згідно з якою старший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка залучена до участі у війні, та не має змоги приймати участь у судових засіданнях.

В підготовчому засіданні представниця позивача проти зупинення провадження у справі заперечувала, вважає що відповідач на даний момент звільнений з військової служби та користується послугами адвоката, а також з огляду на правову позицію Верховного Суду з даного питання, відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

В обгрунтування посилалася на відповідь надану на адвокатський запит військовою частиною НОМЕР_1 від 19.12.2024 року.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи суд зазначає таке.

Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Як на підставу для зупинення провадження у справі представниця відповідача посилається на те що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка залучена до участі у війні, та не має змоги приймати участь у судових засіданнях, що підтверджується довідкою з військової частини НОМЕР_1 , за №22/104 від 06.06.2024 року.

Натомість в матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит яка надана військовою частиною НОМЕР_1 від 19.12.2024 року за №222/3Д/1421, з якої вбачається, що капітан ОСОБА_2 , звільнений до батальйону резерву Сухопутних військ ЗС України для подальшого проходження служби.

Таким чином, судом встановлено відсутність підтвердження наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Отже відповідачем не надані докази, які б містили інформацію про його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції на час розгляду справи судом, за такого суд вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Такий висновок суду узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом в ухвалах від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17, від 09 травня 2023 року у справі № 296/5671/21 та в постанові від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20.

Керуючись ст. ст. 251, 260, 261 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представниці відповідача ОСОБА_2 - адвоката Труби К.Б. про зупинення провадження у справі залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.В. Саламатін