ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року

м. Харків

справа № 646/3832/24

провадження № 22-ц/818/794/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року в складі судді Демченко І.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок літ «А-4» загальною площею 115, 6 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

20.08.2024 відповідачкою ОСОБА_3 до суду подано зустрічну позовну заяву про припинення дії договору іпотеки від 14.07.2008 № PML-706/121/2008, укладеного між нею та «ОТП Банк»; скасування реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 ; виселення ОСОБА_1 разом з іншими мешканцями його родини у спірному будинку АДРЕСА_1 ; стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 66 066, 00 доларів США та стягнення моральної шкоди у розмірі 2 400 000 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 рокуу у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 відмовлено з одночасним поверненням заяви разом із доданими до неї матеріалами на адресу відповідачки. Роз`яснено ОСОБА_3 право на звернення до суду з позовом в загальному порядку.

Ухвала мотивована тим, що відповідач ОСОБА_3 лише 20.08.2024 подала до суду зустрічний позов, чим пропустила встановлений ст. 193 ЦПК України строк для подання зустрічної позовної заяви. Зазначені представником відповідача причини пропуску на подання зустрічного позову суд не вважав поважними. Крім цього, суд дійшов висновку про те, що вилкладені у зустрічному позові вимоги не є взаємопов`язаними з первісним позовом.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на не повне з`ясування обставин справи просила ухвалу скасувати, постановити нове рішення, яким прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом безпідставно було проігноровано зазначені нею поважні причини пропущення встановленого законом строку на звернення до суду з зустрічним позовом, а саме що в Україні введений воєнний стан, м. Чугуїв розташований на території ведення бойових дій, потерпав від обстрілів та повітряних тривог. Також, їй було необхідно витратити тривалий час щоб дістатись до необхідних документів, які мали бути доказами на підтвердження підстав зустрічного позову, з урахуванням також обставини, що вона мала обмеження волі та обмеження пересування територією України. Крім цього, апелянт посилалась на своє скрутне матеріальне становище, що також унеможливлювало її вчасне звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що наведені підстави пропущення тримісячного строку при наявності у відповідачки юридичної освіти та адвоката не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відзив на позовну заяву подається відповідачем у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 191 ЦПК України).

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Таким чином, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, який подається у строк для подання відзиву та заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Судом встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.05.2024 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Встановлено відповідачу строк до 10.08.2024 для подання відзиву на позовну заяву, право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (ч.1 ст. 193 ЦПК України).

20.08.2024 відповідачкою ОСОБА_3 до суду подано зустрічну позовну заяву про припинення дії договору іпотеки від 14.07.2008 № PML-706/121/2008, укладеного між нею та «ОТП Банк»; скасування реєстрації права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 ; виселення ОСОБА_1 разом з іншими мешканцями його родини у спірному будинку АДРЕСА_1 ; стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 66 066, 00 доларів США та стягнення моральної шкоди у розмірі 2 400 000 грн.

Законодавством встановлено часові межі подання зустрічного позову. Питання про прийняття зустрічного позову вирішується на стадії досудового розгляду справи.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої стаття 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно зі ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно копії рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення з трек-ідентифікатором № 798 відповідачем ОСОБА_3 копія ухвали про відкриття провадження та копія позову з додатками отримані особисто 27.05.2024, а строк для подання відзиву на позовну заяву та відповідно подання зустрічної позовної заяви судом було встановлено до 01.06.2024.

Натомість, зустрічна позовна заява подана до суду 20.08.2024, тобто, з пропуском встановленого ч. 1 ст. 193 ЦПК.

Судова колегія погоджується з висновком суду про те, що зазначені позивачкою причини пропуску строку на подання зустрічної позовної не можна вважати поважними, оскільки станом на час відкриття провадження у справі та отримання відповідачкою ухвали про відкриття провадження у справі м. Чугуїв вже не перебувало у зоні активних бойових дій, а неможливість її вільно пересуватись територією України та брак коштів не позбавляли її права подати зустрічний позов через систему Електронний суд. Крім цього, ОСОБА_3 не обгрунтовано, які саме докази та документи були необхідними для звернення до суду з зустрічним позовом.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта з приводу неможливості вчасно подати зустрічний позов через введення в Україні воєнного стану з огляду на наступне:

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин , пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи вищевикладене, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні, посилання на існування воєнного стану без належного обґрунтування, мотивування та аргументування впливу на неможливість своєчасного звернення до суду з заявою, нехтування процесуальними строками встановленими судом та строками встановленими законом, не подання відповідних підтверджуючих доказів, що унеможливили вчинення процесуальної дії у відповідний строк, не є підставою для поновлення такого процесуального строку.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення зустрічного позову ОСОБА_3 на підставі ч.3 ст. 194 ЦПК України, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої статті 193 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням вказаного, повернення зустрічної позовної заяви у відповідності до ч. 3 ст. 194 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права ОСОБА_3 на звернення до суду із позовом в загальному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення..

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук