г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4550/24
Номер провадження 2/213/372/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Алексєєва О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу №213/4550/24 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого зазначає, що 06.02.2024 між АТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування майна №0000785, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користування та розпорядженням квартирою АДРЕСА_1 .

22.02.2024 стався страховий випадок вказану квартиру було затоплено через порив на трубопроводі централізованого опалення у вище розташованій квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 .

Страхова компанія здійснила ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування в розмірі 30 000 грн, а отже до страховика перейшло право вимоги до відповідачки, як до особи винуватої за заподіяний збиток. Просить стягнути з ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі 30 000 грн.

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило.

Від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що вона перебуває в Німеччині як біженка. Про те, що сталось залиття квартири АДРЕСА_1 її ніхто не повідомляв, доступ до своєї квартири вона нікому не надавала.

Надані позивачем докази: акт про залиття квартири від 22.02.2024, кошторис відновлювального ремонту та претензія про відшкодування шкоди вважає недопустимими неналежними і недостовірними доказами. Так вказує, що складений Акт про залиття квартири від 22.02.2024 не відповідає вимогам закону, оскільки не містить необхідних даних щодо власника квартири, що зазнала шкоди, характер залиття, обсяг необхідного ремонту, не встановлено безпосередньої вини відповідача у залитті. Також Акт було складено без її присутності.

При складанні кошторису відновлювального ремонту від 22.02.2024 фахівцем відділу врегулювання складних не моторних збитків ПАТ «Страхова компанія «АРКС» не підтверджено її кваліфікацію та право робити висновки щодо встановлення розміру збитків, заподіяних залиттям квартири. Оцінювач не врахував всі фактори, які мають вплив на розмір нанесеного збитку.

Докази направлення їй претензії про відшкодування шкоди від 24.04.2024 та доказів її вручення або повернення поштової кореспонденції у зв`язку із закінченням терміну її зберігання, відсутні.

Також у відзиві вказує, що її вина у затопленні квартири жодним документом не встановлена.

Представник позивача надав відповідь на відзив, де вказує, що в даних правовідносинах саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності її вини у завданні шкоди. Акт про залиття квартири містить усі необхідні дані та відомості, що передбачені Додатком №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженого Наказом державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, та є належним доказом факту залиття квартири та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою.

Відповідно до умов укладеного Договору добровільного страхування майна, розмір збитків визначається страховиком шляхом проведення експертної оцінки або складання розрахунку суми страхового відшкодування за допомогою внутрішніх інструментів страховика. Кошторис відновлювального ремонту складено фахівцем страхової компанії та є належним документом, який підтверджує розмір заподіяних збитків.

Претензія відповідачу була направлена простою кореспонденцією, тому докази її направлення відсутні, проте обов`язковість досудового врегулювання спору в даних правовідносинах не передбачена.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

25 листопада 2024 року відповідачка подала відзив на позовну заяву.

10 грудня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 травня 2020 року ОСОБА_2 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Основним видом діяльності АТ «СК «АРКС» є: 65.12 Інші види страхування, крім страхування життя.

06 лютого 2024 року між ПрАТ «СК «АРКС»» і ОСОБА_3 укладено електронний договір добровільного страхування майна та відповідальності (приєднання) №0000785.

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном, а також з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди життю, здоров`ю та /або майну третіх осіб внаслідок володіння (користування або розпорядження) майном, розміщеним за адресою згідно п. 2.10 Договору.

Згідно з п. 2.10 Договору територія страхування (адреса місцезнаходження майна) є: АДРЕСА_3 .

Відповідно до пп. 2.1 Договору страховим ризиком визначено також «Дія води».

15 лютого 2024 року із застрахованим майном відбулась страхова подія - залиття застрахованої квартири водою.

22 лютого 2024 року комісією у складі представників ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР»: інженера дільниці №3, майстра дільниці та слюсаря сантехніка складено акт про залиття квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до акту 15 лютого 2024 року у вказаній квартирі виявлено, що трапилось залиття, а саме: кімнати стеля, пошкоджено натяжну стелю, стіни частково мають жовті сліди затікань (гіпсокартонові панелі, пофарбовані), санвузол стіни частково мають жовті сліди затікань (водоемульсійне фарбування). Причиною залиття вказано: порив на трубопроводі централізованого опалення на відгалуженні від стояку (квартирна розводка) у квартирі АДРЕСА_2 . Висновки і рекомендації комісії: мешканцям квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , рекомендовано вирішити питання про залиття самостійно в досудовому або судовому порядку.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2017, що видно із інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно №392413700 від 26.08.2024.

14 березня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 15.02.2024.

Позивачем складено кошторис відновлювального ремонту від 22.03.2024 року щодо об`єкту страхування страхувальника ОСОБА_2 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту квартири становить 40 110,16 грн.

Фахівцем Відділу врегулювання складних не моторних збитків Управління врегулювання складних збитків Департаменту врегулювання збитків АТ «СК «АРКС» здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № ARX4051398 від 22.03.2024 року про відшкодування ОСОБА_2 за договором добровільного страхування у зв`язку зі страховим випадком - протікання води/дія води, що стався 15.02.2024. Сума відшкодування склала 30 000 грн.

Платіжним дорученням №1045459 від 25.03.2024 підтверджується перерахування позивачем отримувачу ОСОБА_2 страхового відшкодування згідно акту №ARX4051398 в розмірі 30 000 грн.

В порядку досудового врегулювання спору позивач за вихідним номером №0000977/ІНС від 24.04.2024 направив мешканцю квартири АДРЕСА_4 претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу на суму 30 000 грн. Проте у добровільному порядку збитки відповідачами не відшкодовано.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про страхування» щодо стягнення з особи, відповідальної за заподіяний збиток, виплаченого страхового відшкодування.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. ст. 979, 980 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

За приписами статті 1 Закону України "Про страхування" №1909-IX, який набрав чинності з 01.01.2024, під страховим випадком розуміється подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 92 вказаного Закону Страховик за договором страхування зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Страховою виплатою (страхове відшкодування) є грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування (ст. 94 ЗУ «Про страхування»).

Відповідно до ч.3 ст.102 Закону України «Про страхування» здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

Як видно з матеріалів справи на підставі заяви ОСОБА_2 та наданих нею документів АТ «СК «АРСК» було складено страховий акт №ARX4051398 від 22.03.2024 року та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 30 000 грн. Вказану суму позивач перерахував ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням №1045459 від 25.03.2024.

До страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Відповідно до ст. 108 Закону України №1909-IX страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

У справі, що розглядається, спір виник між страховиком, який виплатив страхове відшкодування та особою, відповідальною за заподіяний збиток, щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відповідно до якого стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» (в редакції, що діяла до 01.01.2024), з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Подібні за змістом правові висновки викладені у Постанові КСЦ від 02 жовтня 2024 року у справі № 175/4710//16-ц.

Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилами цивільна відповідальність за завдану майнову шкоду настає за наявності таких складових: неправомірних дій заподіювача шкоди, негативного наслідку таких дій (шкоди), причинного зв`язку між діями заподіювача та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідача. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача діючим законодавством покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Даний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 року в рамках розгляду цивільної справи №757/31418/15-ц.

В той же час законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Аналізуючи зазначені вище положення закону та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що факт залиття квартири АДРЕСА_1 знайшов підтвердження під час розгляду справи.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до вказаного Додатку та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 р. N 12/20-11-1975) в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

На підтвердження факту залиття квартири ОСОБА_2 позивачем надано акт про залиття квартири від 22.02.2024, який містить необхідні дані, в тому числі дату його складання, посади та прізвища членів комісії, що проводили обстеження, адресу квартири, що зазнала ушкоджень, характер і причину залиття квартири, висновки та рекомендації комісії, підписи членів комісії.

Із акту від 22.02.2024 видно, що причиною залиття квартири ОСОБА_2 вказано: порив на трубопроводі централізованого опалення на відгалуженні від стояку (квартирна розводка) у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу. Відповідач не надала жодного належного та допустимого доказу про те, що затоплення квартири АДРЕСА_1 сталося з інших причин, ніж зазначено у Акті залиття квартири від 22.02.2024 року.

Акт про залиття квартири є первинним документом, що засвідчує факт певної події (постанова ВС від 27.12.2019 у справі №686/11256/16-ц).

Як зазначено у постанові КЦС ВС по справі №753/20314/15-ц від 12.11.2018 року, якщо власник житла, який спричинив залиття, відмовляється від підписання акту, це не може вплинути на його правильність та юридичну значимість.

Відсутність відповідачки ОСОБА_1 при складанні акту про залиття квартири не впливає на обсяг прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах.

Зазначений акт є належним і допустимим доказом, який не спростований відповідачем.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві з приводу неналежності кошторису відновлювального ремонту не заслуговуютьна увагу з огляду на таке.

Відповідно до п.11.10 укладеного Договору добровільного страхування від 06.02.2024 розмір збитку визначається страховиком або уповноваженою ним особою шляхом проведення експертної оцінки (дослідження) або Кошторису збитків. Кожна особа має право на проведення незалежної експертизи. Незалежна експертиза проводиться за рахунок Сторони, яка вимагала її проведення.

Таким чином, розмір збитків може бути визначено кошторисом. Фахівцем позивача проведено калькуляцію вартості виконання ремонтно-відновлювальних робіт по квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , та включено такі види робіт: ремонт штукатурки стін окремими місцями, збивання штукатурки, обробка штукатурки нейтралізуючим розчином, шпаклівка стін, ремонт (заміна) натяжної стелі, фарбування раніше пофарбованих стін водоемульсійною фарбою. Зазначені у калькуляції види ремонтно-відновлювальних робіт узгоджуються з пошкодженнями, що зазначені в акті про залиття квартири. Вартість відновлювального ремонту визначено в розмірі 40 110,16 грн.

Відповідач доказів іншого розміру заподіяної шкоди, ніж зазначено у кошторисі, не надала, будь-яких клопотань про проведення експертизи для встановлення розміру завданих ОСОБА_2 збитків, обсягу необхідного ремонту, його вартості - не заявляла.

З урахуванням вказаного кошторису позивачем проведено розрахунок страхового відшкодування, розмір якого склав 30 000 грн, з яким ОСОБА_2 погодилась.

З боку відповідача відсутні будь-які заперечення з приводу наданого позивачем розрахунку страхового відшкодування.

Заперечення відповідачки з приводу не належного направлення на її адресу претензії про відшкодування шкоди не приймається судом до уваги, оскільки за даними цивільними правовідносинами не передбачено обов`язкового досудового врегулювання спору.

Відповідно до ст.ст 12, 76, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів для висновку про причини залиття квартири та про особу, з вини якої таке залиття сталось.

Твердження відповідачки, викладені у відзиві, не спростовують факт залиття квартири належної ОСОБА_2 , чим було завдано останній матеріального збитку.

Виходячи з презумпції вини заподіювача шкоди, яка відповідачем не спростована, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку що перед судом доведено, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталось з вини відповідачки, яка є власником квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку. Жодного доказу на підтвердження викладених у відзиві заперечень відповідачка суду не надала.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «АРКС» підлягають задоволенню в повному обсязі, внаслідок чого з відповідача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн необхідно стягнути з відповідачки.

На підставі ст. ст. 11, 15, 16, 22, 332, 979, 993, 1166 ЦК України, Закону України «Про страхування» та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» завдані збитки у вигляді сплаченого страхового відшкодування у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», місцезнаходження: вул. Іллінська, буд.8, м. Київ, 04070, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Дата складення повного тексту судового рішення 13 січня 2025 року.

Суддя О.В. Алексєєв