Справа № 202/8556/24
Провадження № 2-др/202/3/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

13 січня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Біжко Юлії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 202/8556/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 202/8556/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя.

26 грудня 2024 року, за результатом розгляду даної цивільної справи ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1

04 січня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Біжко Ю.О. за допомого підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала заяву в якій просить поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалити додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 гривень.

В судове засідання учасники не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Представник позивача у заяві про ухвалення додаткового рішення, просила здійснювати її розгляд без участі сторони позивача.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За вказаних обставин,з підстав, передбачених ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи № 202/8556/24, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до матеріалів справи, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року, ухваленому за результатом розгляду справи № 202/8556/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та здійснено поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме 1/2 частки квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 19825158), наступним чином: визнано за ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 ;- визнано за ОСОБА_2 , право власності на 1/4 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь держави, судовий збір в розмірі 2026,57 гривень.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зважаючи на положення частини восьмої статті 141 ЦПК України, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів.

В позовній заяві ОСОБА_1 , її представником визначено передній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивачем понесені у зв`язку із розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 та зазначено, що відповідні підтверджуючі документи будуть надані у встановленому порядку ЦПК України.

04 січня 2025 року представник позивача звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №202/8556/24, в якій просила суд вирішити питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу. В даній заяві представник позивача також просить суд поновити строк на подання доказів про понесені судові витрати пов`язані із розглядом справи, посилаючись на те, що рішення суду від 26.12.2024 року, доставлено стороні позивача лише 30.12.2024 року.

Відповідно до наданої представником скріншот-копії картки руху документа, рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2024 року по справі № 202/8556/24, доставлено їй до електронного суду 30.12.2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи наведене, суд вважає підставу зазначену у заяві представника позивача поважною та поновлює пропущений процесуальний строк на подання доказів понесення позивачем судових витрат, пов`язаних із розглядом справи № 202/8556/24 та заяви про ухвалення додаткового рішення.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

З поданих позивачем документів встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Біжко Юлією Олександрівною укладено договір про надання правничої допомоги від 20 травня 2024 та додаткову угоду № 2 до даного договору в п. 1 якої визначено перелік та загальну вартість послуг, що складає 20000,00 гривень.

Згідно з Квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 01.07.2024 року адвокат Біжко Ю.О. прийняла від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги від 20.05.2024 року, грошові кошти в сумі 20000,00 гривень.

Відповідно до Акту № 2 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 02.01.2025 року адвокат Біжко Ю.О.. передав, а ОСОБА_1 прийняла правову допомогу, за яку розмір винагороди (гонорару) адвоката склав 20000,00 гривень, яку сплачено позивачем в повному обсязі.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу стороною відповідача не заявлено.

Так, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Враховуючи вимоги діючого законодавства, відсутність клопотань сторони відповідача про зменшення розміру витрат, оцінюючи наявні у справі докази, суть спору, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання надання послуг та їх обсяг, суд доходить висновку, що понесений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 20000,00 гривень, відповідає критеріям, закріпленим ЦПК України, зокрема, принципам співмірності, реальності та розумності судових витрат.

Відповідно до 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі, то у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 гривень.

З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача адвоката Біжко Ю.О. та ухвалення додаткового рішення по справі.

Керуючись ст. 127, 137-141, 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Біжко Юлії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 202/8556/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, на подання доказів понесення нею судових витрат на правову допомогу.

Ухвалити по цивільній справі № 202/8556/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя, додаткове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Мачуський