Справа №760/472/25 2/760/6914/25
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Кицюк В.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття заборони,-

ВСТАНОВИВ:

До Солом'янського районного суду міста Києва надійшли матеріали вищезазначеної позовної заяви, у якій позивач просить зняти заборону на відчуження 1/5 частини квартири.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, вказаною нормою визначено право сторони виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Позивач зазначає, що був боржником у виконавчому провадженні.

Враховуючи вищевикладене, законом передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Із позовом про зняття арешту до суду можуть звертатись інші особи, які є власниками майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, що передбачено ст.59 Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в позовному провадженні.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На виконання зазначених вимог, суд роз`яснює позивачу, що заявлені до розгляду вимоги можуть бути розглянуті за скаргою на дії державного виконавця в порядку ст.ст.447-449 розділу VII ЦПК України.

За змістом ч.4 ст.186 ЦПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Керуючись ст.ст.19, 186, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття заборони.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вікторія КИЦЮК