ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/196/25 Справа № 191/5360/23 Суддя у 1-й інстанції - Коваль Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.

сторони

позивачАКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Загинайко Аліна Володимирівна на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року, ухваленого суддею Коваль Н.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні в матеріалах справи),

УСТАНОВИВ

23.01.2024 за територіальною підсудністю з Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

У позовній заяві представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 79 124,83 грн та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач 31.03.2017 приєднався до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки шляхом підписання анкети-заяви. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на офіційному банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та ним кредитного договору є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів.

АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Однак позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. У результаті цього, станом на 03.11.2023 виникла заборгованість у загальному розмірі 79 124,83 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «А-БАНК».

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.03.2017, станом на 03.11.2023 в розмірі 79 124 (сімдесят дев`ять тисяч сто двадцять чотири) гривні 83 копійки, яка складається з:

-заборгованості за кредитом у розмірі 44 999 (сорок чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 87 копійок;

-заборгованості за відсотками у розмірі 34 124 (тридцять чотири тисячі сто двадцять чотири) гривні 96 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК» у рахунок відшкодування судових витрат 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням через свого представника Загинайко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 34 124,96 грн. Рішення суду в частині розподілу судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. змінити, стягнувши судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн.

При цьому, представник відповідача наголошує на тому, що надані Банком докази: розрахунок заборгованості, анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку; виписка по картці від 03.11.2023; довідка за картками, довідка за лімітами; витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на офіційному сайті А-Банку, не підтверджують погодження сторонами істотних умов договору кредиту, оскільки витяг із Умов і Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», «Універсальна GOLD» не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів позичальник, ознайомився та погодився з ними, підписуючи Анкету заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Вказує, що Анкета-заява не містить запису про вибір послуг, які позичальник бажає отримати, не містить запису про видачу та отримання відповідачем кредитної картки та розмір кредитного ліміту, даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обізнаності відповідача з розміром відсотків за користування кредитом, встановленого Тарифами користування кредитними картами, Умовами та Правилами.

Сторона відповідача вважає, що оскільки Банком не надано доказів узгодження процентів за користування кредитними коштами, тому, внесені позичальником кошти мали бути зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту. Вказує, що відповідачем позивачу сплачено грошових коштів в загальному розмірі 94 183,01 грн., однак Банк в односторонньому порядку списував з рахунку відповідача необумовлені умовами кредитного договору відсотки за використання кредитного ліміту, що призвело до штучного збільшення тіла кредиту. Зазначає, що заборгованість по відсоткам, яка складає 34 124,96 грн. становить 75% від суми заборгованості по тілу кредиту, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

У відзиві на апеляційну скаргу сторони відповідача, позивач АТ «А-Банк», посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог,за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 31.03.2017 відповідач підписав анкету-заяву б/н в ПАТ «А-БАНК», яке змінило назву на АТ «А-БАНК» (а.с.29), у якій зазначено, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (7, 17-23) та тарифами банку (а.с.23-24), складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с.7).

Як слідує з довідки АТ «А-БАНК», банком відповідачу відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки № НОМЕР_2 строком дії до січня 2021 року та № НОМЕР_3 строком дії до липня 2027 року (а.с.15).

Відповідно до п.п.2.1.1.2.2 - 2.1.1.2.4 Умов та правил відповідач надав свою згоду на встановлення банком розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням чи ініціативою банку.

Як слідує з довідки за лімітами за картковим рахунком відповідача, кредитний ліміт змінювався, з 50 00,00 грн до 45 000,00 грн (а.с.16).

Як видно з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, відповідач активно користувався кредитними коштами (а.с.8-14).

Відповідно до Умов та Правил, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог АТ «А-БАНК», на підставі досліджених доказів, виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про повну доведеність позовних вимог та наявності підстав для повного задоволення позову та не може погодитись з доводами відповідача ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення тіла кредиту та його розміру не оскаржується і у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, ч.1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Так, позивачем на підтвердження заявлених позовних щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, суду першої інстанції надано наступні докази: розрахунок заборгованості за договором № Б/Н від 2017-03-31, укладеним між АТ « Акцент-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 станом на 03.11.2023 (а.с.4-6); Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 31.03.17 (а.с.7); Виписка по картці ОСОБА_1 від 03.11.2023 (а.с.8-14); Довідка за картками, якою встановлено, що позичальнику відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки № НОМЕР_2 строком дії до січня 2021 року та № НОМЕР_3 строком дії до липня 2027 року (а.с.15); Довідка за лімітами, якою встановлено, що спочатку позичальнику 28.03.2018 було встановлено кредитний ліміт 5 000 грн., в подальшому 10.04.2020 кредитний ліміт збільшено до 25 000 грн., 14.04.2020 кредитний ліміт знову збільшено до 45 000 грн., 29.08.2023 кредитний ліміт зменшено до 44 999,87 грн. та 29.08.2023 його збільшено до 45 000 грн. (а.с.16); Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщений на сайті Банку в розділі «Умови та правила» (а.с.17-23); Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент- Банк», розміщений на сайті Банку в розділі «Умови та правила» користування кредитною карткою «Універсальна» та «Універсальна GOLD» (а.с.23- зворот-24); ксерокопія паспорта позичальника (а.с.24 зворот -26); ксерокопія картки фізичної особи - платника податків (а.с.26 зворот).

Зокрема, в Анкеті-заяві, яка особисто підписана відповідачем зазначено про те, що позичальнику, умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту роз`яснені та зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування отримані ((а.с.7).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Надані позивачем докази, відповідачем не спростовані та суду не доведено належними та допустимими доказами, що останній спірний кредитний договір не укладав, кредитних коштів не отримував, а відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку кредитних коштів та процентів за користування кредитом, колегія суддів вважає правильним та належним чином обґрунтованим.

Перевіривши справу та доводи сторони відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про повне задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, підстав для здійснення перерозподілу судових витрат не має, тому понесені відповідачем судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ним.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Загинайко Аліна Володимирівна залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: