Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Губенко О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.11.2010 виконавчим комітетом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 27.10.2020. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у позивача та відповідача народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що 13.07.2020 Овруцьким районним судом Житомирської області було винесено судовий наказ про стягнення аліментів на утримання батьком ОСОБА_3 своїх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, відповідач жодного разу не платив аліменти, станом на 31.07.2024 у відповідача встановлена заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 344273,09 грн. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків: ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їхній подальшій долі, не цікавиться успіхами синів, станом їхнього здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток синів, їхнім навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач взагалі не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання дітьми освіти. Вказує, що всі питання щодо виховання та матеріального забезпечення дітей вирішуються позивачем та її теперішнім чоловіком ОСОБА_6 , без участі та підтримки з боку відповідача. Враховуючи вищевикладене, просить відповідача позбавити батьківських прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2024 року позов залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, які позивач виконала.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

03 грудня 2024 року від Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач та представник позивача у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримали, просили прийняти заяву відповідача про визнання позовних вимог та позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у підготовчому засіданні підтримав заяву про визнання позову, подану через канцелярію суду, вказав про обізнаність юридичних наслідків, пов`язаних з позбавленням батьківських прав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просив проводити підготовче засідання без присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Крім цього, судом встановлено, що з 20.11.2010 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 27.10.2020.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у позивача та відповідача народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.06.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.05.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відповідно до судового наказу від 13 липня 2020 року стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше і не більше встановлених законодавством розмірів для дитини відповідного віку на кожну з двох дітей, з 11.06.2020 і до ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а з 26.05.2029 і до ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто до досягнення ОСОБА_5 повноліття, в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше і не більше встановлених законодавством розмірів для дитини відповідного віку.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 19.08.2024, загальна заборгованість відповідача, згідно з судовим наказом №286/1578/20 від 13.07.2020 виданого Овруцьким районним судом Житомирської області, станом на 31.07.2024 становить - 344273,09 грн.

Відповідно до Актів обстеження умов проживання від 04 серпня 2023 року та 06 вересня 2024 року, складених працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживають разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , мають окрему кімнату, їм створені всі умови для проживання, квартира обладнана всім необхідним, стосунки в сім`ї добрі, загальноприйняті.

Згідно довідки від 05.09.2024 виданої класним керівником ліцею № 6 Подільського району м. Києва, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є учнем 8-го класу Ліцею № 6, його батько, ОСОБА_3 контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Активну участь в житті дитини приймає мати, ОСОБА_1 , та вітчим, ОСОБА_6 .

У відповідності до характеристики учасника Баскетбольного клубу «Хижаки» № 301/10 від 26.09.2023, ОСОБА_4 здібний, активний, уміє приймати швидкі рішення, захоплюється баскетболом, вихований, розумний, завжди охайно виглядає, комунікабельний з іншими дітьми в колективі. За допомогою матері ОСОБА_1 , приймає участь у всіх конкурсах та змаганнях. Мати приділяє велику увагу до захоплення сина баскетболом, цікавиться тренувальним процесом. За допомогою вітчима ОСОБА_6 , без допомоги батька, мати дитини знаходить можливість забезпечити сина комплектом одягу для занять баскетболом, щоб хлопець в ній завжди був присутній як на тренувальному процесі, так і на змаганнях. В присутності матері та вітчима, ОСОБА_7 спокійний, проявляє любов та прив`язаність до родини, мати є авторитетом для свого сина. Батько ОСОБА_7 не приймає участі у захоплені сина баскетболом, не був присутній на батьківських зборах, а також на жодних змаганнях свого сина.

Відповідно до довідки Молодіжної громадської організації Спортивний клуб «Сен-Бін» від 22.09.2023, ОСОБА_5 займається в спортивній секції. Батько дитини контакту з клубом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з тренером не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину на тренування приводить і забирає мати або вітчим ОСОБА_6 .

Згідно з характеристикою учня 4-А класу ліцею №6 м. Києва ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1 дуже відповідально ставиться до виховання і навчання хлопчика. Між матір`ю і сином склалися теплі, дружні стосунки. Батько ОСОБА_3 не бере участі у житті та навчанні сина, не спілкується з хлопчиком, не забезпечує родину матеріально. Функції батька у родині виконує ОСОБА_6 , саме він цікавиться навчанням дитини, займається його вихованням.

Крім того, в матеріалах справи наявна заява відповідача ОСОБА_3 , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Скляр О.Л., зареєстрована в реєстрі № 1480 про те, що ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави - учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, наведені норми права дають підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 року, § 78).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18).

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження з дитиною полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106-9945 від 21 листопада 2024 року, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що надав нотаріально засвідчену заяву.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що відповідач не піклується та не цікавиться життям дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не приймає участі у їх вихованні, не турбується про розвиток та здоров`я дітей, не цікавиться навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дітьми освіти.

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з мамою ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та, враховуючи при цьому, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків по вихованню дітей, не здійснював їх матеріального забезпечення, самоусунувся від виховання дітей та визнав позовні вимоги, вважає, що це є достатньо підстав для позбавлення його батьківських прав.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. що підтверджено квитанцією від 25 вересня 2024 року, яка міститься в матеріалах справи. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому судовий збір за подання позовної заяви необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 200, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брати участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, , юридична адреса: вул. Борисоглібська, 14, м. Київ.

Повний текст рішення суду складено 13.01.2025.

Суддя Леся БУДЗАН