Справа № 603/740/24
Провадження №2/603/47/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі Монастириська міська рада), в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її діда ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 0,3506 га та 0,4741 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку серії ТР № 039495 та серії ТР № 023677, кадастрові номери :01:001:0592 та :01:001:1386 відповідно.

Позивачка прийняла вказану спадщину, оскільки відноситься до спадкоємців п`ятої черги за законом та на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, однак не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. Окрім того, неможливо підтвердити факт її родинних відносин із спадкодавцем, оскільки у свідоцтві про її народження її матір`ю вказано ОСОБА_3 , а в свідоцтві про народження останньої вона зазначена як ОСОБА_4 . У зв`язку з наведеним позивачка просить встановити факт родинних відносин а саме, що вона є дочкою ОСОБА_4 , що необхідно їй для реалізації її спадкових прав.

Також встановлено, що під час розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером :01:001:1386 допущено помилку в номері державного акта та замість № 023677 помилково зазначено № 023667.

З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.12.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, представник позивача в позовній заяві просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Відповідач Монастириська міська рада не забезпечила явку представника в підготовче засідання, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності її представника, з обставинами, викладеними в позові ОСОБА_1 , погоджується.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено такі обставини.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.11.1947 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 одружилися 29.08.1964 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 29.08.1964 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.03.1966 року батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 14.07.1984 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 14.07.1984 року. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Як вбачається з фотокопій погосподарських книг (особистий рахунок № НОМЕР_5 та № 514), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був вказаний головою домогосподарства, іншими членами якого зазначено його дружину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (позивачка), та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 21.09.2009 року.

Отже, судом встановлено невідповідність імені матері ОСОБА_1 , яка в свідоцтві про народження позивачки зазначена як ОСОБА_3 , а в свідоцтві про народження останньої вона вказана як ОСОБА_4 .

Як вбачається з фотокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 039495 від 11.08.2004 року, ОСОБА_2 (дід позивачки) належала земельна ділянка площею 0,35 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, з кадастровим номером :01:001:0592.

Як вбачається з фотокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 023677 від 11.08.2004 року, виданого на підставі розпорядження голови Монастириської райдержадміністрації № 229 від 18.07.2003 року, ОСОБА_2 (дід позивачки) також належала земельна ділянка площею 0,47 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, з кадастровим номером :01:001:1386.

Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-024 та № НВ-024 від 03.09.2024 року, відповідно до яких земельним ділянкам площею 0,3506 га та 0,4741 га, що належали ОСОБА_2 на підставі державного акта серії ТР № 039495 від 11.08.2004 року та державного акта серії ТР № 023667 від 11.08.2004 року, виданих на підставі рішення Монастириської райдержадміністрації № 229 від 18.07.2003 року, відповідно, присвоєно кадастрові номери :01:001:0592 та :01:001:1386.

Належність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,47 га з кадастровим номером :01:001:1386 на підставі державного акта серії ТР № 023677 також підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.2131-3817/2-24 від 12.09.2024 року. Водночас зі змісту цієї відповіді вбачається, що при розроблені технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПП «Земельні справи» була допущена помилка в номері державного акта на право власності на земельну ділянку і замість № 023677 помилково зазначено № 023667.

У зв`язку із вказаною помилкою в Державному земельному кадастрі внесено відомості про власника земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1386 ОСОБА_2 , якому ця земельна ділянка належить на підставі державного акта серії ТР № 023667 від 11.08.2004 року (замість правильного серії ТР № 023677 від 11.08.2004 року).

Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ТР № 023677 та серії ТР № 039495 від 11.08.2004 року, видані на підставі розпорядження голови Монастириської районної державної адміністрації № 229 від 18.07.2003 року, втрачено, про що позивачем розміщено оголошення в місцевій газеті «Свобода» (редакція № 70 (514) від 11.12.2024 року).

Дід позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 01.02.2024 року, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно з довідкою № 650 від 30.05.2024 року, виданою виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ОСОБА_2 за вищевказаною адресою без реєстрації проживала його онука ОСОБА_1 (позивачка), яка після смерті діда підтримувала будинок в належному стані, обробляла земельні ділянки, користувалася всім спадковим майном.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 892/01-16 від 13.12.2024 року відповідно до даних Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкової справи не заведено.

Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 557/02-31 від 29.11.2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,3506 га та 0,4741 га відповідно до державних актів на паво власності на земельну ділянку серії ТР № 039495 та серії ТР № 023677, що залишилися після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки, а також неможливістю підтвердження факту родинних відносин ОСОБА_1 із спадкодавцем, оскільки у свідоцтві про народження позивачки її матір`ю зазначено ОСОБА_3 , а в свідоцтві про народження останньої вона вказана як ОСОБА_4 .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Поряд з цим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 року в справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) викладено висновок про те, що в справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Вказаний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення майнових прав в позивачки, зокрема, отримання спадщини після смерті її діда ОСОБА_2 .

Відповідно до приписів ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно з правилами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що дідові позивачки ОСОБА_2 відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ТР № 039495 та серії ТР № 023677 належали земельні ділянки площею 0,3506 га та 0,4741 га відповідно, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастрові номери :01:001:0592 та :01:001:1386. Позивачка є спадкоємцем ОСОБА_2 п`ятої черги за законом, спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1225, 1258, 1265, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст. 81 ЗК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,3506 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 039495, кадастровий номер :01:001:0592;

- земельну ділянку площею 0,4741 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 023677, кадастровий номер :01:001:1386.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: Монастириська міська рада Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Головуючий суддя І. М. Галіян