РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення судових витрат звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2016 року, від якого мають спільну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. На цьому ґрунті між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє ї1 (позивачці) та дитині душевні страждання. Таким чином, з початку 2024 року шлюбні відносини між ними відсутні, спільного домогосподарства вони не ведуть, тобто з цього моменту фактично сім`я припинила своє існування, та у лютому цього року, вона вимушена була зібрати їх з донькою речі і переїхати на постійне проживання до своєї бабусі де і проживають на даний час. За таких обставин, за вказаний період окремого проживання, вона остаточно дійшла висновку, що шлюб між ними існує лише формально. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких обставин шлюб необхідно розірвати. Між ними з відповідачем досягнуто згоди щодо місця проживання їх спільної неповнолітньої доньки, яка проживає разом з нею. Крім того пояснила, що вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їх спільної доньки. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що у них з відповідачем напружені стосунки і важко дійти згоди щодо матеріальних внесків на потреби сім`ї, в тому числі на дитину, у неї є підстави вважати, що відповідач може в подальшому ухилятися від матеріального утримання дитини в добровільному порядку, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, входячи із середньої заробітної плати працівника у м.Рівне, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Судові витрати понесені нею по сплаті судового збору при подачі позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. просить суд залишити за нею та не стягувати на її користь з відповідача.

В судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до суду письмовий відзив на позов, у якому зокрема зазначив наступне. Заперечень щодо п.1 вимог позивача про розірвання шлюбу не має, хоча обставини, що призвели до погіршення сімейних стосунків повністю викривлені позивачеві та не відповідають дійсності. Позивачка давно втратила які небудь почуття до нього крім роздратованості та проживала разом з ним лише тому, що це було їй вигідно з точки зору комфортних умов проживання та не несення жодних витрат на харчування, комунальні платежі та утримання дитини. При цьому позивачка готувалася до розлучення декілька років, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст.55 СК України. Щодо п.2 заперечує, що між ними досягнуто згоди про місце проживання їхньої дитини з матір`ю, тобто з позивачем. Близько 30 відсотків часу, а саме 3 дні на тиждень дитина проживає з ним і при цьому жодних грошових коштів на утримання дитини від позивача він не вимагає та не отримує. В той же час, не зважаючи на відсутність у нього постійного доходу, за рахунок власних дошлюбних накопичень, з першого місяця окремого проживання він регулярно перераховував кошти або передавав готівкою позивачу на утримання дитини, сплачував за позашкільні гуртки, купував одяг, взуття та іграшки. Не дивлячись на те, що позивач дотепер винна йому гроші, які позичила більше року тому. Позивач жодним чином не пропонував оформити договір про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні. Він не має наміру перешкоджати позивачці в здійсненні її прав та обов`язків щодо їхньої дитини, проте зважаючи на те, що 30 відсотків часу дитина проживає з ним, та він несе витрати на харчування а також на позакласні гуртки, шкільні витрати, одяг, взуття іграшки та засоби зв`язку, просить суд врахувати дані обставини при винесенні рішення та визначенні розміру аліментів. Що стосується п.3, просив суд врахувати його матеріальне становище та відмовити позивачці у вимозі щодо стягнення з нього на її користь судових витрат в розмірі 1211,20 грн.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2016 року.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 26 листопада 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 26 листопада 2016 року, про що складено відповідний актовий запис №2474. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловік ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 .

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 03 лютого 2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві з якого вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Київ, про що складено відповідний актовий запис №331. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, між ним припинено сімейні відносини, позивач втратила до відповідача почуття любові, фактично їх сім`я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив у якому, зокрема позовній вимоги про розірвання шлюбу визнав, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки є обґрунтованими, доведеними, а до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі частки (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.110-112,141,180-183 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 26 листопада 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2474 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 22 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов