09.01.2025
Справа № 331/13/25
Провадження № 2/331/896/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» про визнання недійсним кредитного договору.

Звертаючись до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, позивач вказав на те, що підсудність позову визначена відповідно до ч.8 ст.28 ЦПК України за місцем виконання договорів про споживчий кредит.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Запоріжжя , у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду.

За правилами загальної підсудності згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з частиною 3 статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви відповідачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» , місцезнаходженням якого є адреса: 04070 м. Київ, вул. Андріївський узвіз, буд. 1-А, тобто відповідач знаходиться в м. Київ, що поза межами загальної територіальної підсудності Жовтневого районного суду м.Запоріжжя згідно ст.27 ЦПК України.

При цьому доводи представника позивача , про те, що позов подано до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя відповідно ч.8 ст. 28 ЦПК України, оскільки місцем виконання договору про споживчий кредит, укладеного обмежено дієздатною донькою позивача ОСОБА_3 з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», є місце проживання її доньки, зареєстрованим місцем проживання якої є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , суддя вважає помилковими , виходячи з наступного.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що оспорювані кредитні договори підписані з використанням електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», а отже правовідносини між сторонами врегульовані Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частини 9 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг, а отже місцем виконання оспорюваного кредитного договору є місцезнаходження ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ».

Враховуючи вищенаведенесправа підлягає направленню за підсудністю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України до Подільського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» про визнання недійсним кредитного договору передати на розгляд Подільського районного суду міста Києва(04071, м. Київ, вул. Хорива, 21).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Жукова О.Є.