Справа № 145/1948/24
Провадження № 2/145/223/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.25 с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Штотько А.А.,

розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 28.11.2023 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою ІТС товариства було укладено електронний договір № 7318466 про надання споживчого кредиту.

Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає - 15000 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту - 22.11.2024.

ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 15000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № НОМЕР_1 .

Укладаючи кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору.

28.12.2023 відповідачка не здійснила оплату процентів згідно з графіком платежів та не повернула тіло кредиту.

У період з 28.11.2023 по 24.07.2024 відповідачкою здійснено оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 4000 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0 грн, та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 4000 грн.

Враховуючи невиконання ОСОБА_1 своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25.07.2024 між ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 15000 грн - тіло кредиту та 23462 грн - нараховані проценти, нараховані проценти позивачем за 60 календарних днів - 17910 грн, всього - 56372 грн.

Просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 56372 грн, з яких: сума кредиту - 15000 грн, сума процентів за користування кредитом - 23462 грн, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 17910 та понесені судові витрати, які складаються із витрат понесених на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 10000 грн. Розгляд справи позивач просив провести за його відсутності.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 01.11.2024 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, крім того витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та підтвердження факту зарахування коштів 28.11.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", у сумі 15000 грн від "АВЕНТУС УКРАЇНА", .

18.11.2024 судом отримана витребовувана з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформація.

Відповідачка ОСОБА_1 про розгляд справи була належним чином повідомлена, що стверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення, відповідно до якого копію ухвали про відкриття провадження вона отримала особисто 10.12.2024.

Крім того, 18.12.2024 представник позивача ОСОБА_2 ознайомлений з матеріалами справи, про що ним власноруч зроблена відмітка у клопотанні від 18.12.2024.

Відзив до суду не надходив.

Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Судом установлено, що 28.11.2023 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір № 7318466 про надання споживчого кредиту (а.с.16-31).

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронний підпис) - С7957.

У матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту (а.с.35-37), який підписаний в той же день, що й договір і тим самим шляхом.

Відповідно до умов договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2).

Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_1 .

Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору (п.2.2).

Відповідно до умов договору Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 15000 грн (п.1.3), строк кредиту 360 днів (п.1.4), тип процентної ставки - фіксована (п. 1.5). Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору (п. 1.5.1).

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_1 кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що стверджується довідкою ТОВ "Пайтек Україна" № 20240809-2.2 від 09.08.2024 (а.с.71-73), а також судом отримана витребовувана з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформація, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 28.11.2023 здійснено переказ грошових коштів у сумі 15000 грн, інформація про платника відсутня.

До відповідача застосована лише стандартна процентна ставка.

Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала у зв`язку із чим заборгованість за кредитним договором № 7318466 від 28.11.2023 складає 56372 грн, з яких: 15000 грн - тіло кредиту, 23462 грн - нараховані проценти ТОВ "Авентус Україна" за період з 28.11.2023 по 28.02.2024, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.40-46), та 17910 грн - нараховані проценти позивачем за 60 календарних днів з 25.07.2024 (з дня відступлення права вимоги) по 22.09.2024, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.47).

25.07.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф (а.с.87-91), відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками, в тому числі і щодо заборгованості ОСОБА_1 , що стверджується витягом з реєстру боржників (а.с.93).

Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором, укладеним зі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.

У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Водночас, відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання його зобов`язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту. Відповідач повинен нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлений судом.

Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком, отже, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №7318466 від 28.11.2023 в сумі 56372 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн, то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: ордер (а.с.34); договір №26/08-2024 про надання правової допомоги від 26.08.2024 (а.с.51-53); рахунок на оплату №5216-21/10-2024 від 21.10.2024 (а.с.39); акт № 203 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №26/08-2024 від 26.08.2024 на суму 10000,00 грн (а.с.48).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн, слід приймати до уваги викладене нижче.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На думку суду, заявлена позивачем тривалість часу, витраченого на надання правничої (правової допомоги) не відповідає критерію співмірності, розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача здійснив лише складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів, при цьому, участь у судових засіданнях не брав, оскільки розгляд справи здійснювався у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Тому суд звертає увагу, що при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, слід врахувати, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Керуючись ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 615, 625, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 75-79, 81, 137, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" суму заборгованості в розмірі 56372 (п`ятдесят шість тисяч триста сімдесят дві) гривні 00 копійок, з яких: сума кредиту -15000 грн, сума процентів за користування кредитом - 23462 грн, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 17910 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" витрати на оплату судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 09 січня 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", , адреса: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Іванець В.Д.