справа № 753/7742/24 головуючий у суді І інстанції Шаповалова К.В.
провадження № 22-ц/824/2682/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Кухаренко Ольгою Володимирівною на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому з урахуванням виправлених описок, остаточно просила суд:

стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2024 року і до завершення навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_3 . Шлюб між сторонами розірвано, син проживає разом з матір`ю.

На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва №2-6432/10 від 26 жовтня 2010 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина.

У лютому 2024 року Антонію виповнилось 18 років, проте до червня 2024 року він навчається у Приватному закладі загальної середньої освіти «ІТ Степ Скул Полтава».

У зв`язку з викладеним, посилаючись на ст. 199 СК України позивачка звернулася до суду.

27 травня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він повністю заперечував щодо задоволення позовних вимог. Вказав, що сплатив на утримання сина аліменти у повному обсязі, що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження, заборгованості не має. Син закінчує навчання в школі, а базова освіта в України є безкоштовною. Зазначив також, що ОСОБА_1 не є належним позивачем у справі, оскільки син мав би сам звертатись із таким позовом до суду. Відповідач також наголосив, що з розумінням ставиться до того, щоб син отримував освіту, та в подальшому не буде заперечувати щодо надання матеріальної допомоги, і якщо син буде здобувати професійну освіту, відповідач надаватиме підтримку у цьому, однак бажає, щоб це вирішувалося у позасудовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кухаренко Ольга Володимирівна засобами поштового зв`язку 17 вересня 2024 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що встановивши факт продовження навчання повнолітнім сином сторін у Приватному закладі загальної середньої освіти «ІТ Степ Скул Полтава» та тривалість такого навчання по червень 2024 року, суд першої інстанції проігнорував надані позивачем копії платіжних інструкцій про оплату послуг за навчання ОСОБА_5 (від 26 вересня 2022 року, від 28 грудня 2022 року, від 27 червня 2023 року, від 25 серпня 2023 року, від 03 жовтня 2023 року, від 11 січня 2024 року, від 05 квітня 2024 року).

З 2012 року син хворіє на діабет І типу (інсулінозалежний) та мав категорію «дитина з інвалідністю», у травні 2024 року хлопчику встановлено ІІ групу інвалідності. Такий статус не дозволяє його матері працювати на повну ставку, а «розхідники» на обслуговування хвороби досить коштовні. В той час як відповідач не має інших дітей або залежних від нього осіб на утриманні.

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивачки, що потреба повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та обов`язок батька його утримувати включає не лише витрати на оплату за навчання, а й інші загальні витрати, як безпосередньо пов`язані із здобуванням освіти, так і витрати необхідні для забезпечення нормальної життєдіяльності у період навчання у закладі освіти.

Визначаючи розмір аліментних платежів, позивачка виходила з віку дитини, зайнятості навчанням, особливостей організації життя, витрат позивача для духовного, фізичного та естетичного розвитку, нормального харчування та підтримання стану здоров`я, придбання одягу, товарів для забезпечення потреб дитини, забезпечення її підручниками, канцтоварами та літературою, які є виправданими та відповідають інтересам дитини.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником- адвокатом Кухаренко Ольгою Володимирівною на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

29 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку відповідач ОСОБА_2 подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31 серпня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , актовий запис №1883.

13 березня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №215.

Від даного шлюбу сторони мають спільного сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №460.

21 жовтня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було змінено анкетні дані на - ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 , виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис №174.

Згідно довідки №72 від 11 квітня 2024 року, яка видана Приватним закладом загальної середньої освіти «ІТ Степ Скул Полтава», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у Приватному закладі загальної середньої освіти «ІТ Степ Скул Полтава» в 11 класі, по червень 2024 року.

За повідомленням позивача, наразі син проживає та навчається у м. Полтава, відвідує школу відповідно до потреб, пов`язаних зі станом здоров`я, вартість щомісячного навчання складає 14 900,00 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 27 лютого 2024 року закінчено виконавче провадження з наступним мотивуванням: «дитина набула повноліття, згідно звіту СК «Євроінс Україна» про здійснення відрахування та утримання аліментів утримано в повному обсязі, заборгованість відсутня».

Відповідно до довідки ПрАТ СК «Євроінс Україна» ОСОБА_2 дійсно працює в товаристві з 22 листопада 2019 року на посаді заступника голови правління та за період трудових відносин були стягнути аліменти у частці від заробітку за період з 01 березня 2020 року по 27 лютого 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що позивачкою не доведена потреба їх спільного із відповідачем сина у матеріальній допомозі у зв`язку із закінченням останнім закладу загальної середньої освіти (враховуючи те, що 18 років йому виповнилось у лютому 2024 року, а свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти ним отримано у червні 2024 року) та не підтверджено належними доказами витрати позивача на утримання повнолітнього сина.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини є способом захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Главою 16 СК України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.

Положення статті 199 СК України визначають, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження дітьми навчання (форма навчання може бути як денна, так і заочна); потреба дітей у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Така позиція закріплена у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також в постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 та від 20 травня 2020 року у справі №635/1139/17.

Звертаючись до суду 17 квітня 2024 року з позовом про стягнення аліментів ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідно до довідки №72 від 11 квітня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у Приватному закладі загальної середньої освіти «ІТ Степ Скул Полтава» в 11 класі по червень 2024 року.

07 червня 2024 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти з відзнакою серії НОМЕР_5 .

Тобто, на час звернення до суду з позовом (17 квітня 2024 року) та на час відкриття провадження у цій справі судом першої інстанції (03 травня 2024 року) ОСОБА_1 мала правові підстави на стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Так, відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

У постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

За обставинами цієї справи відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день звернення ОСОБА_1 до суду не досяг 23 років, продовжував навчання у школі, не працював, не був одруженим, мав статус особи з інвалідністю ІІ групи, і у зв`язку з цим потребував матеріальної допомоги, оскільки навчання у школі на денній формі позбавляло ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати самостійний дохід. А враховуючи те, що син сторін є інвалідом з дитинства, позивач несе також і додаткові витрати, пов`язані з лікуванням та придбанням спеціального харчування, що не оспорювалося сторонами у ході судового розгляду.

Ці ж обставини існували і на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

В той же час, на переконання колегії суддів, матеріалами справи підтверджується можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина до досягнення ним 23 років, або до закінчення навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки після досягнення повноліття син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжував навчання у Приватному закладі загальної середньої освіти «ІТ Степ Скул Полтава» до 07 червня 2024 року, не працював, не був одруженим, мав статус особи з інвалідністю ІІ групи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що останній у зв`язку з навчанням потребував матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів по зазначеній справі, колегія суддів враховує визначені у ч. 9 ст. 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність.

Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставлений у залежність від матеріального стану батьків, то 1'суд, із врахуванням вимог ст. ст. 182, 199, 200 СК України, оскільки повнолітній син сторін на час звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції з позовом продовжував навчання у Приватному закладу загальної середньої освіти «ІТ Степ Скул Полтава» до 07 червня 2024 року, а мінімальний гарантований розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений, приходить висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 квітня 2024 року до 07 червня 2024 року, оскільки доказів про продовження навчання ОСОБА_3 після закінчення Приватного закладу загальної середньої освіти «ІТ Степ Скул Полтава» матеріали справи не містять.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням.

Апеляційний суд також роз`яснює, що поновлення/ продовження навчання (за умови недосягнення 23-річного віку) ОСОБА_3 дозволяє йому або тому з батьків, з ким він проживає, звернутися з новим позовом до суду про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі Закону, з ОСОБА_2 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн. та за подання до суду апеляційної скарги - 1 610,40, а всього 2 684,00 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Кухаренко Ольгою Володимирівною - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 квітня 2024 року до 07 червня 2024 року.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн. та за подання до суду апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 грн, а всього 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) 00 копійок.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова