Справа № 337/5356/24
Провадження № 2/548/92/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2025 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожка В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Безносик Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія "Фінтраст Україна", представник позивача Городніщева Єлизавета Олегівна, до ОСОБА_1 , представник відповідача Булдигіна Марія Сергіївна, про стягнення зборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позиції позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Представник позивача 02.10.2024 за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до відповідачки про стягнення зборгованості за кредитним договором та клопотанням про витребування доказів від АТ "Приватбанк" - інформації щодо підтвердження факту належності платіжної картки ОСОБА_1 , а також підтвердження факту зарахування коштів 24.07.2023 на цю платіжну картку.

На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного 24.07.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ ''Авентус Україна'' електронного договору № 6895185 про надання споживчого кредиту, відповідачка отримала кредит в сумі 11700 грн з терміном повернення 360 днів (до 18.07.2024) та зі сплатою відсотків за користування кредитом кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту.

27.05.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги за договором № 6895185 від 24.07.2023 про надання споживчого кредиту. Заборгованість за кредитним договором відповідачки склала: сума кредиту - 11700,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 20954,70 грн, всього - 32654,70 грн.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору не сплачена і складає 11700,00 грн - тіло кредиту, 20954,70 грн - нараховані проценти; а також нараховані позивачем проценти за 52 календарних днів - 12107,16 грн, всього - 44761,86 грн, яку позивач просив стягнути з неї разом із судовими витратами.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя Калугіної Г.Б. від 07.10.2024 матеріали цивільної справи за вищевказаним позовом передано на розгляд за підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Ухвалою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Гуменюк Г.М. від 30.10.2024 матеріали цивільної справи за вищевказаним позовом передано на розгляд за підсудністю до Хорольського районного суду Полтавської області, оскільки відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що відносено до територіальної юрисдикції цього суду.

Протоколом авторозподілу розподілу судової справи від 20.11.2024 вказану справу передано на розгляд судді Старокожку В.П.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 20.11.2024 провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано від АТ "Приватбанк" інформацію, про яку прохав позивач.

Ухвалою суду від 04.12.2024 представнику позивача Городніщевій Є.О. повернуто без розгляду її клопотання про долучення доказів у справі у зв`язку із порушенням процесуального порядку їх подання до суду.

10.12.2024 від АТ КБ "Приватбанк" надійшло повідомлення, згідно з яким, на ім`я ОСОБА_1 в цьому банку емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку 24.07.2023 здійснено переказ коштів на суму 11700,00 грн, інформація про платника відсутня.

23.12.2024 за допомогою підсистеми "Електронний суд" представником відповідачки адвокатом Булдигіною М.С. надіслано до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідачка позов не визнає, у його задоволенні прохає відмовити повністю, оскільки на її переконання, позивачем не доведено факту перерахування кредитних коштів в сумі 11700 грн від ТОВ "Авентус Україна" ОСОБА_1 ; остання вказаного вище електронного договору про надання споживчого кредиту не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового цідпису не отримувала, позивачем не надано доказів протилежного; електронна пошта та номер телефону, які зазначені у кредитному договорі, останній не належать та ніколи не перебували у її користуванні; відповідачці позикодавцем не було надіслано примірника оригіналу кредитного договору у електронному вигляді у тій редакції, яка надана суду, тому він не може бути належним доказом по справі; не надано доказів повідомлення відповідачки про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором; позивачем нараховано відповідачці подвійне стягнення процентів за користування кредитом, що не допускається; витрати на правовову допомогу позивачем не деталізовані та завищені, а тому стягненню не підлягають. Водночас, стороною відповідача у відзиві на позов заявлено про понесені відповідачкою судові витрати в сумі 9500,00 грн.

Ухвалами суду від 30.12.2024 представнику позивача Городніщевій Є.О. повернуто без розгляду її клопотання про зміну назви учасника справи та відповідь на відзив у справі у зв`язку із порушенням процесуального порядку їх подання до суду.

Станом на 10.01.2025 відповідь на відзив до суду повторно подана не була.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного позовного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 24.07.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ ''Авентус Україна'' укладено електронний договір № 6895185 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит на споживчі особисті цілі в сумі 11700 грн на строк 360 днів, тобто до 18.07.2024, зі сплатою відсотків за користування кредитом кожні 30 днів. Стандратна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, передбаченого п. 1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 1,49% в день застосовується відповідно до умов, викладених у п. 1.5.2 договору. Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою на весь період користування кредитом - 95518,80 грн /а.с. 23-28/.

Вказаний договір, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту /а.с. 36-37/ підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором С7374 24.07.2023 /а.с. 27 зворот-28/.

Відповідно до відповіді АТ КБ "Приватбанк" від 10.12.2024, на ім`я ОСОБА_1 в цьому банку емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку 24.07.2023 здійснено переказ коштів на суму 11700,00 грн, інформація про платника відсутня /а.с. 131/.

Відповідно до повідомлення ТОВ "Пейтек Україна" від 12.06.2024 за вих. № 20240612-1а, адресованого ТОВ "Авентус Україна", було успішно перераховано кошти згідно з договором про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16.02.2022 на банківську картку № НОМЕР_2 / на суму 11700 грн /а.с. 77-79/, позиція № 30.

Згідно з карткою обліку договору № 6895185 від 24.07.2023 (розрахунку заборгованості), прізвище, ім`я, по батькові позичальника ОСОБА_1 , за період з 24.07.2023 по 26.05.2024, складеної ТОВ "Авентус Україна" та підписаної директором Довгалем В.В., засвідченої печаткою підприємства, заборгованість останньої станом на 26.05.2024 становить 11700,00 грн за тілом кредиту та 20954,70 грн за відсотками за стандартною відсотковою ставкою, загальна сума заборгованості - 32654,70 грн /а.с. 42-49/. Із вказаного розрахунку вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося до 22.10.2023 включно /а.с. 44/.

27.05.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги за договором № 6895185 від 24.07.2023 про надання споживчого кредиту /а.с. 80-85/, що підтверджується копією витягу із реєстру боржників від 27.05.2024 /а.с. 51/, акту до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 /а.с. 85 зворот/.

Відповідно до копії витягу із реєстру боржників від 27.05.2024 заборгованість ОСОБА_1 на момент переходу права вимоги становить 11700,00 грн за тілом кредиту та 20954,70 грн за відсотками, загальна сума заборгованості - 32654,70 грн.

Про заміну кредитора в зобов`язанні ОСОБА_1 27.05.2024 повідомлялася письмово шляхом надіслання їй позивачем відповідного повідомлення на електронну пошту, вказану нею первісному кредитору (а.с. 40).

Позивачем після отримання права грошової вимоги до ОСОБА_1 на момент звернення до суду нараховано відсотки за користування кредитними коштами за 52 календарні дні (до моменту закінчення строку дії договору) в розмірі 12107,16 грн, про що зазначено у позовній заяві /а.с. 7/.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором визначена позивачем в сумі

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ''Про електронний цифровий підпис'', за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц.

Мотивована оцінка аргументів сторін.

З матеріалів справи судом встановлено, що 24.07.2023 між відповідачкою ОСОБА_1 та ТОВ ''Авентус Україна'' укладено електронний договір № 6895185 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит на споживчі особисті цілі в сумі 11700 грн на строк 360 днів, тобто до 18.07.2024, зі сплатою відсотків за користування кредитом кожні 30 днів за ставкою 1,99% в день в межах строку кредитування. Вказаний договір про надання споживчого кредиту підписано відповідачкою електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до частин статті 11, статті 12 Закону України ''Про електронну комерцію''.

За змістом частини 13 статті 11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідачка ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до частини 13 статті 11 Закону України ''Про електронну комерцію''.

Відповідно до пункту 2.1 договору № 6895185 від 24.07.2023 кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_3 , які надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Судом з матеріалів справи встановлено, що вказана банківська картка емітована у АТ КБ "Приватбанк" та належить відповідачці ОСОБА_1 , на цю картку 24.07.2023 надішли кошти в сумі 11700,00 грн, що відповідає викладеному у позовній заяві, матеріалам справи і не спростовано відповідачкою та жодними належними і допустимими доказами. Дані позичальниці ОСОБА_1 , зазначені у вказаному договорі, повінстю співпадають із даними відповідачки, про втрату (викрадення) особистих документів, необхідних для ідентифікації (паспорту, довідки про РНОКПП тощо), мобільного телефону тощо нею не заявлялося.

Відтак, вказані вище докази із урахуванням пункту 2.1. кредитного договору є достатнім доказом виконання ТзОВ ''Авентус Україна'' зобов`язання за договором щодо надання 11700,00 грн кредиту.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання споживчого кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано, із відповідним позовом остання до суду не зверталася.

При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Враховуючи, що суду не надано доказів протилежного, суд приходить до висновку про наявність відносин із споживчого кредитування між первісним кредитором ТОВ "Авентус Україна" та відповідачкою за договором про надання споживчого кредиту № 6895185 від 24.07.2023, яким останній надано та нею отримано кредитні кошти в сумі 11700,00 грн.

Під час судового розгляду встановлено і це не заперечується сторонами, що ці кошти відповідачкою на час звернення позивача до суду ні позивачу, ні первісному кредитору не повернуті.

Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (карта обліку), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.

Так, умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору.

Відтак, згідно з наданим розрахунком, заборгованість за кредитним договором відповідачки станом на 26.05.2024 становить 11700,00 грн за тілом кредиту та 20954,70 грн за відсотками за стандартною відсотковою ставкою, загальна сума заборгованості - 32654,70 грн. Із вказаного розрахунку вбачається, що нарахування відсотків первісним кредитором за користування кредитом здійснювалося до 22.10.2023 включно.

27.05.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги за договором № 6895185 від 24.07.2023 про надання споживчого кредиту, що доведено наданими суду письмовими доказами, оцінку яких здійснено судом.

Відповідно до копії витягу із реєстру боржників від 27.05.2024 заборгованість ОСОБА_1 на момент переходу права вимоги становить 11700,00 грн за тілом кредиту та 20954,70 грн за відсотками, загальна сума заборгованості - 32654,70 грн.

Позивачем після отримання права грошової вимоги до ОСОБА_1 було повідомлено останню про зміну кредитора шляхом надіслання електронного листа на вказану у договорі її електронну пошту та на момент звернення до суду нараховано відсотки за користування кредитними коштами за 52 календарні дні (до моменту закінчення строку дії договору) в розмірі 12107,16 грн, виходячи із умов цього договору та зафіксованої стандартної відсоткової ставки.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка оспорювала вказаний договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором № 6895185 від 24.07.2023 про надання споживчого кредиту з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо.

Отже, ТОВ ''ФК ''ФІНТРАСТ УКРАЇНА'' придбало право вимоги за цим кредитним договором до ОСОБА_1 .

Тому, вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, яка складається з 11700,00 грн - тіло кредиту, 20954,70 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 52 календарних днів - 12107,16 грн, а всього - 44761,86 грн, яку позивач просив стягнути з неї підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне зазначити щодо викладених у відзиві на позов заперечень відповідачки щодо непідписання нею вищевказаного договору про надання споживчого кредиту, неотримання кредитних коштів в сумі 11700,00 грн, неналежності їй електронної пошти та номеру телефону, вказаних у договорі, неотримання нею його примірника у електронному вигляді, неповідомлення її про заміну кредитора у зобов`язанні, нарахування подвіного розміру відсотків за користування кредитом таке.

Судом з матеріалів справи встановлено факт укладення договору № 6895185 від 24.07.2023 про надання споживчого кредиту між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , оцінку доказів, якими його підтверджено, надано вище. Вказане спростовує твердження відповідачки щодо неукладеності договору, яке нею жодними допустимими та належними даказами не доведено. Судом встановлено також, що позивач вживав заходів до повідомлення відповідачки про зміну кредитора. Водночас, доказів сплати заборгованості за кредитом первісному кредитору відповідачкою не надано.

Крім того, як первісний кредитор, так і позивач, згідно з умовами вищевказаного договору вправі були здійснювати нарахування відсотків за кредитом лише у період кредитування, тобто з 24.07.2023 по 18.07.2024, а починаючи з 19.07.2024 відносини між сторонами трансформувалися з договірних в охоронні.

Вказане зазначено у постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, де Велика Палата Верховного Суду зауважила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом з матеріалів справи встановлено, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами за вказаним договором як первісним кредитором, так і у подальшому позивачем, нараховувалися виключно у межах строку кредитування, сторонніх та додаткових включень до розрахунку заборгованості судом не виявлено, отже їх нарахування є правомірним.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про доведеність позовних вимог позивачем та ненадання відповідачкою належних доказів на їх спростування, тому стягненню із відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, яка складається з 11700,00 грн - тіло кредиту, 20954,70 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 52 календарних днів - 12107,16 грн, а всього - 44761,86 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

По справі позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 2548 від 19.09.2024.

Зважаючи на задоволення позову повністю, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідачки на коористь позивача.

У позовній заяві позивач прохає стягнути із відповідачки понесені ним судові витрати в частині отриманої та сплаченої ним професійної правничої допомоги в сумі 10000,00 грн.

У відзиві на позов відповідачка вказала, що витрати позивача у цій частині вважає необгрунтованими, завищеними та такими, що не підлягають до задоволення. Обгрунтування зазначеного не наведено, клопотання про зменшення суми цих судових витрат не заявлено.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги адвоката згідно договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 на суму 10000,00 грн. Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19.09.2024 позивачу адвокатом Городніщевою Є.О. надано такі послуги: зустріч адвоката із клієнтом для надання первинної консультації та аналізу наданих документів - 1000,00 грн; аналіз практики та правових позицій ВС у даних правоввідносинах та ін. - 1000,00 грн; оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту - 3000,00 грн; підготовка позовної заяви до ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів до суду - 4000,00 грн; підготовка адвоката до судових засідань, участь у судових засіданнях за цією позовною заявою - 1000,00 грн.

Витрати позивача на правову допомогу наведені в орієнтовному розрахунку судових витрат у тексті позовної заяви та, на думку суду, підтверджуються належними та допустимими вищенаведеними доказами, розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених представником позивача у справі, не є завищеними чи необґрунтованими та є цілком пропорційними предмету спору та складності справи, тому вони мають бути стягнуті із відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 526, 611, 612, 1049, 1054, 1056-1 України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія "Фінтраст Україна", представник позивача Городніщева Єлизавета Олегівна, до ОСОБА_1 , представник відповідача Булдигіна Марія Сергіївна, про стягнення зборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Фінтраст Україна'' заборгованість в розмірі 44761 (сорок чотири тисячі сімсот шістдесят одна) грн 86 коп, з яких: сума кредиту - 11700,00 грн; нараховані проценти - 20954,70 грн та нараховані позивачем проценти за 52 календарних дні - 12107,16 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Фінтраст Україна'' 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп понесених ним і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору та 10000 (десять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Фінтраст Україна'', 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15 оф. 118/2, .

Представник позивача: Городніщева Єлизавета Олегівна, адреса: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія ЗР № 21/3145 від 18.05.2023.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник відповідачки: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 002736 від 19.01.2021.

Головуючий