Справа № 359/8234/24
Провадження № 2/693/126/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.01.2025 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в особі судді Коцюбинської Ю.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, але без виклику та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Цикл фінанс» адвокат Кеню Денис звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 31 січня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/6435/74/67415.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та позичальником укладено договір іпотеки, посвідчений 31 січня 2008 року Дудкою О.С., приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 285, на підставі якого в іпотеку передано наступне нерухоме майно : квартира під АДРЕСА_1 . Квартира розташована на 7-му поверсі 9-ти (дев`яти) поверхового будинку та складається з : 1-ої кімнати житловою площею -19,5 кв.м., у тому числі : 1-ша кімната -19,5 кв.м., кухня площею -7,00 кв.м., вбиральні (поєднаної) -3,1 кв.м., коридору -,5,5 кв.м., вбудованої шафи площею 1,,0 кв.м. Квартира обладнана балконом -1,4 кв.м. Загальна площа квартири -37,5 кв.м. Висота приміщення 2,55 кв.м.

Також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 31.01.2008 року, за яким поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором в повному обсязі.

27.12.2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалив заочне рішення по справі № 2-4394/2010, за яким встановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року в розмірі 410 366 грн.79 коп., витрати на оплату державного мита в розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року у цивільній справі № 2-4394/2010 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

28 вересня 2023 року Київський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року.

Ухвалою від 15 липня 2024 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області задоволену заяву ТОВ «Цикл фінанс» про заміну стягувача у виконавчих документах задоволено. Замінено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Цикл фінанс» у виконавчому листі № 2-4391/2010 виданому 07 грудня 2011 року Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 борг за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року в розмірі 410366 гривень 00 копійок та витрат на сплату державного мита в розмір 1700 грн. 00 коп. та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп. А також замінити ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Цикл фінанс» у виконавчому листі № 2-4394/2010, виданому 7 грудня 2011 року Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 борг за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року в розмірі 410366 гривень 00 копійок та витрат на сплату державного мита в розмір 1700 грн. 00 коп та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп.

Таким чином, на момент звернення до суду з позовом, всі права кредитора за вищевказаними договорами, належить ТОВ «Цикл фінанс».

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурка А.М. перебували : виконавче провадження № 64167441 відносно боржника ОСОБА_1 щодо виконання виконавчого листа № 2-4394/2010 виданого 07.12.2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Бакн Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 410366 грн.79 коп., витрат по сплаті державного мита в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

19.08.2022 приватним виконавцем Бурко А.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 64167441 на підставі п.9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження № 63786730 відносно боржника ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа № 2-4394/2010 виданого 07.12.2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Бакн Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 410366 грн.79 коп., витрат по сплаті державного мита в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

18.08.2022 року приватним виконавцем Бурко А.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 64167441 на підставі п.9 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження».

На момент звернення з даним позовом до суду, виконавчі листи видані на примусове виконання рішення від 27 грудня 2010 року відносно боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходиться в ТОВ «Цикл фінанс», що свідчить про невиконання боржником судового рішення.

У відповідності до ч, 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, які не встановлено законом.

На данай час заборгованість за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області непогашена у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів та просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ « Цикл фінанс» заборгованість у вигляді інфляційних втрат та 3% річних у розмір 137 613,91 грн грн. та сплачений судовий збір в сумі 3028 грн.

Ухвалою суду від 20.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням , але без виклику сторін.

16.12.2024 року до Жашківського районного суду Черкаської області від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому він просив у задоволенні позову відмовити та застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом установлено, що 31 січня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/6435/74/67415, відповідно до якого останній надав ОСОБА_3 кредит в сумі 40 000 доларів США зі строком користування до 31.01.2028 року.

31 січня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» уклало з ОСОБА_2 договір поруки № 1, за яким ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» за неналежне виконання ОСОБА_3 грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 31 січня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» уклало з ОСОБА_3 договір іпотеки № 014/6435/74/67415, за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року ОСОБА_3 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року в розмірі 410 366 грн.79 коп., витрати на оплату державного мита в розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.09.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року залишено без змін (а.с.15-17).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2024 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , акціонерне товариства «Райффайзен Банк», акціонерне товариство «Оксі Банк», про заміну стягувача у виконавчих документах задоволено. Замінено публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» у виконавчому листі №2-4391/2010, виданому 7 грудня 2011 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року в розмірі 410366 гривень 79 копійок, витрат на сплату державного мита в розмірі 1700 гривень 00 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок. Замінено публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» у виконавчому листі №2-4391/2010, виданому 7 грудня 2011 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 боргу за кредитним договором №014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року в розмірі 410366 гривень 79 копійок, витрат на сплату державного мита в розмірі 1700 гривень 00 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок (а.с.18-19).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина п`ята статті 82 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зазначено, що "в постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року у справі № 3-1522гс16 зроблено висновок, що "зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК), а тому 12 квітня 2016 року (дата здійснення розрахунку за виконані роботи) і є датою, коли зобов`язання припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності за вимогами про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних у зв`язку зі спливом строку за вимогою про стягнення основного боргу - помилковий, оскільки інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України". У справі № 3-1522гс16 між сторонами не існувало натурального зобов`язання і тому висновок у справі № 3-1522гс16 не може бути застосований у справі, що переглядається. У справі, що переглядається ПАТ "Родовід Банк" просило стягнути з відповідача 3 % річних від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 04 червня 2014 року по 22 жовтня 2015 року. Оскільки рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, було відмовлено у задоволенні позову АТ "Родовід Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 грудня 2006 року № 15.3/СЖ-229.06.2 у зв`язку з пропуском позовної давності, то 3 % річних у справі, що переглядається, були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні".

Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності (частина перша статті 267 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором (стаття 625 ЦК України).

Не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності (пункт 4 частини першої статті 602 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності свідчить, що:

натуральним зобов`язання (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном;

задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності;

законодавець в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони передбаченої в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності;

очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги;

приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

В постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 р. у справі № 285/3536/20 зазначено, що приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ зі метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

На думку суду позивач впродовж 14 років не вчинив належних та необхідних дій щодо виконання рішення суду, чим свідомо, з власної вини створив передумови для створення заборгованості по 3% річних та інфляційних втрат.

Саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальні заходи, і саме для цього законодавець передбачив спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно та солідарну відповідальність поручителя та боржника. Незастосування цих заходів своєчасно тягне для кредитора негативні наслідки недобросовісності своїх дій. Законодавець у такий спосіб встановив баланс між майновими правами та інтересами кредитора-іпотекодержателя і боржника, надавши можливість швидкого та ефективного задоволення його вимог, запобігаючи при цьому можливості зловживання кредитором своїм становищем та вимагаючи добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (п.8.16 та 8.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022р. у справі №761/36873/18).

7 грудня 2011 року Бориспільський міськрайонний суд видав виконавчий лист №2-4391/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу за кредитним договором №014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року в розмірі 410366 гривень 79 копійок, витрат на сплату державного мита в розмірі 1700 гривень 00 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок (а.с.20-21).

В той же день Бориспільський міськрайонний суд видав ще один виконавчий лист №2-4391/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу за кредитним договором №014/6435/74/67415 від 31 січня 2008 року в розмірі 410366 гривень 79 копійок, витрат на сплату державного мита в розмірі 1700 гривень 00 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок (а.с.20-24).

Разом з тим, як зазначено у виконавчому листі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київського регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» в графі відмітка судового виконання рішення або повернення виконавчого документа стягувачу із зазначенням причин повернення. Вказано, що 17.04.2012 повернуто виконавчий лист, а потім лише 08.05.2020 року повернуто виконавчий лист. Що дає підставі вважати що стягувач звернувся до виконавця з повторною заявою про виконання рішення суду лише через 8 років (а.с.23-24).

Крім того позивач не звертався до суду з захистом своїх права, а саме про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, у діях позивача недобросовісність.

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись 76, 77, 80, 81, 89, 133, ст.141, 258, 259, ч.ч.1,2,5 263, 265, 268, 272-273, 279, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 09.01.2025 р.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська