ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/653/25 Справа № 242/614/24 Суддя у 1-й інстанції - Черков В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Бортника В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №242/614/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Черкова В.Г., -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.06.2023 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , визнано ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. 10.08.2022 року позивач уклав шлюб з іншою жінкою та ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син. Окрім того, згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06.06.2023 року, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини під час вагітності, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Також, позивач вважає, що встановлені обставини зміни сімейного стану та матеріального становища, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

У зв`язку з викладеним, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , з 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково - зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01 червня 2023 року по справі №242/6264/21, з 1/4 (однієї четвертої) частки до 1/5 (однієї п`ятої) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист №242/6264/21 виданий 11.07.2023 року Селидівським міським судом Донецької області на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01.06.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.12.2021 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_5 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що якщо розмір аліментів, що стягуються, відповідає вимогам чинного сімейного законодавства України, то зменшення розміру аліментів тільки у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та буде суперечити її інтересам.

Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дитині, суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу), не провівши належну оцінку стану здоров`я та матеріального стану, а також інтересів дитини.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідачки, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

Наголошує, що його сімейний стан змінився, народилася друга дитина. Дружина звернулася до суду про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності. Її позов задоволено.

Звертає увагу суду, що постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 194/1211/16-цсуду було достатньо лише народження другої дитини від другого шлюбу для зменшення розміру аліментів з до 1/6.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, взявши до уваги відзив на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.06.2023 р. з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини його (заробітку) доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.12.2021 р. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 10.08.2022 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6 .

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06.06.2023 р. з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 у розмірі частини його (заробітку) доходу на її утримання під час вагітності, починаючи з 05.04.2023р., але не більше, ніж до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 26.09.20203 року ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7 .

Згідно довідки №72616586 від 06.02.24 року, ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на дитину у розмірі 115573,67 грн., яка утворилася на момент відкриття виконавчого провадження, а саме на 25.08.2023р.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, виходячи із принципів справедливості, добросовісності, розумності та при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину (ч.1 ст.141 СК України), матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання його дочки ОСОБА_4 , до 1/5 частки його заробітку.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги, виходить з наступного.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму ВС України №3 від 15.01.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру у випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення їх розміру.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 та Верховний Суд в постанові від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на зміну сімейного та матеріального стану, просив про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи надані позивачем докази, апеляційний суд вважає, що позивач довів, що з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 у розмірі частини його (заробітку) доходу на її утримання під час вагітності, починаючи з 05.04.2023 р., але не більше, ніж до досягнення дитиною трирічного віку, які почали стягуватися вже після того, як рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.06.2023 р., з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини його (заробітку) доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.12.2021 р. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 26.09.20203 року ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7 .

У зв`язку із народженням другої дитини змінився сімейний стан позивача. Дружина знаходиться у декретній відпустці і також перебуває на його утриманні разом із дітьми, що при незмінному доході, свідчить про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про зменшення розміру аліментів, щоб всі діти були в рівному положенні і це не спричиняло майнову дискримінацію дітей одного батька.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та пов`язані з незгодою з оскаржуваним рішенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає, воно відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 08 січня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв