головуючий у суді І інстанції Коваленко І.В.,
провадження № 22-ц/824/767/2025
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року

у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 26 991 грн 90 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04 листопада 2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.21.2646162, згідно з умовами якого страхова сума становить 504 801 грн, строк дії договору з 06 січня 2022 року до 05 січня 023 року, франшиза при ДТП - 0,00 %.

На підставі вказаного договору було застраховано автомобіль марки «KiaSportage», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

28 вересня 2020 року приблизно о 21 год 25 хв на проспекті Глушкова, 10 у місті Києві з вини ОСОБА_1 стала дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року у справі № 752/14524/22 ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

29 вересня 2022 року до ТДВ «Експрес Страхування» звернувся страхувальник із повідомленням про пошкодження транспортного засобу марки «KiaSportage», д.н.з. НОМЕР_1 , та із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «Автоцентр на Харківському».

На виконання умов договору страхування було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 98 352 грн 52 коп., що підтверджується страховим актом № 3.22.04154-1 та платіжним дорученням.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП було застраховано в ТДА СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/209319203, яким було забезпечено автомобіль марки «FordCargo 2526», д.н.з. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 . Ліміт відповідальності за даним полісом за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн, розмір франшизи - 0,00 грн.

04 листопада 2022 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 98 352 грн 52 коп.

29 грудня 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі полісу № ЕР/ 209319203 з урахуванням коефіцієнту зносу змінених складових у розмірі 71 360 грн 52 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 32585 від 29 грудня 2022 року, тому просило стягнути різницю між завданої шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТДВ «Експрес Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, а також всі судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Автоцентр на Харківському» № від 03 жовтня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «KiaSportage», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 98 352 грн 52 коп.

Позивач здійснив відновлювальний ремонт зазначеного транспортного засобу, що підтверджується актом виконаних робіт ТОВ «Автоцентр на Харківському» на суму 98 352 грн 53 коп., тому ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати позивачу вартість ремонту автомобіля у сумі 26 991 грн 90 коп.

Суд першої інстанції не врахував характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які регулюють спір у цій справі, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, яке порушує права та законні інтереси ТДВ «Експрес Страхування».

За змістом частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 04 листопада 2021 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.21.2646162 зі страховою сумою 504 801 грн та строком дії з 06 січня 2022 року до 05 січня 2023 року, франшиза при ДТП - 0,00 %.

Даним договором було застраховано автомобіль марки «KiaSportage», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

28 вересня 2020 року приблизно о 21 год 25 хв на проспекті Глушкова, 10 у місті Києві за участю автомобілів марки «FordCargo 2526», д.н.з. НОМЕР_3 , та марки «KiaSportage», д.н.з. НОМЕР_1 , сталася ДТП в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року у справі № 752/14524/22 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» 29 грудня 2022 року було здійснено виплату страхового відшкодування за полісом № ЕР/209319203 з урахуванням коефіцієнту зносу змінених складових у розмірі 71 360 грн 52 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 32585 від 29 грудня 2022 року.

Згідно з витягом ЦБД МТСБУ цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 на дату ДТП було застраховано в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/209319203, яким було забезпечено автомобіль марки «FordCargo 2526», д.н.з. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 . Ліміт відповідальності за даним полісом за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн, розмір франшизи 0,00 грн.

04 листопада 2022 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 98 352 грн 52 коп.

29 грудня 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі полісу № ЕР/ 209319203 з урахуванням коефіцієнту зносу змінених складових у розмірі 71 360 грн 52 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 32585 від 29 грудня 2022 року.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТДВ «Експрес Страхування» просило стягнути з ОСОБА_1 як особи, яка завдала шкоду, на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди (98 352 грн 52коп.) і страховою виплатою ТДВ «СК «Альфа-Гарант» (71 360 грн 62коп.) у розмірі 26 991 грн 90 коп.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України)).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 Закону № 1961-IV реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 26 991 грн 90 коп.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування, деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП та договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону № 1961-IV передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 грудня 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 71 360 грн 52 коп. з урахуванням вимог статті 29 Закону № 1961-IV у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, тобто не у повному обсязі.

Будь-яких доказів щодо обмежень по ліміту суми страхового відшкодування, яка зазначена у договорі страхування, на підставі яких документів та яким чином були виконані розрахунки при частковій виплаті суми заявленого страхового відшкодування, в матеріалах справи відсутні.

Сам факт, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з Полісом № ЕР/209319203 та часткова виплата суми страхового відшкодування у розмірі 71 360 грн 52 коп. не є належним доказом виконання ТДВ СК «Альфа-Гарант» своїх зобов`язань перед позивачем у повному обсязі.

Отже, за таких умов, позивач ТДВ «Експрес Страхування» безпідставно звернувся до винної у ДТП особи, зокрема, ОСОБА_1 з вимогою сплатити різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП та виплаченої страховиком винної у ДТП особи суми страхового відшкодування.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська