ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4741/24

Провадження № 22-ц/820/205/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Спірідонова Т.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що за договором про надання банківських послуг від 25 квітня 2016 року банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 7 900 грн під 40,8% річних, а відповідач протягом строку дії платіжної картки зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 1 липня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 31 569 грн 90 коп., яка складається з 25 488 грн 44 коп. тіла кредиту та 6 081 грн 46 коп. прострочених процентів.

За таких обставин АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 31 569 грн 90 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 25 488 грн 44 коп. заборгованості за кредитним договором, що становить тіло кредиту, та 3 028 грн витрат по сплаті судового збору.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню неповернутий кредит. У зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь банку слід присудити понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 підписав лише анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25 квітня 2016 року, яка не містить усіх істотних умов кредитного договору. Додані банком до позовної заяви Витяг із Умов і правил надання банківських послуг та Витяг із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять об`єктивних даних про те, що саме ці умови і тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відтак до вказаних правовідносин не можуть бути застосовані правила договору приєднання. Сторони не досягли у письмовій формі згоди щодо всіх умов кредитування, зокрема, щодо права АТ КБ «Приватбанк» на проценти та неустойку, хоча банк нараховував ці платежі за договором. Розрахунок заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим, оскільки банк погашав проценти за рахунок тіла кредиту та нараховував проценти на проценти. У період дії кредитного договору ОСОБА_1 отримав 43 538 грн 51 коп. і повернув 63 069 грн 04 коп. кредитних коштів, а тому сума переплати становить 19 530 грн 53 коп. У відповідача відсутні борг за кредитним договором, внаслідок чого підстави для задоволення позову банку відсутні. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував норми статей 207, 610, 612, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та не дотримався приписів статті 81 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

25 квітня 2016 року ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» підписали заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомився з умовами цього договору та зобов`язується виконувати їх.

На виконання умов укладеного сторонами договору про надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 7 900 грн.

У період з 12 липня 2016 року по 1 жовтня 2021 року ОСОБА_1 використав 43 538 грн 51 коп. і повернув 63 069 грн 04 коп. кредитних коштів. Крім того, банк списав з карткового рахунку відповідача 49 846 грн 43 коп. процентів і 1 250 грн неустойки.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із положень статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в установлені договором строки.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, у рамках якого АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25 квітня 2016 року (т. 1 а.с. 35) не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів і неустойки. Водночас сторони визнали, що розмір кредитного ліміту склав 7 900 грн.

Витяг із Умов і правил надання банківських послуг (т. 1 а.с. 38-157) та Витяг із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (т. 1 а.с. 36-37) визначають, у тому числі пільговий період користування кредитними коштами, порядок і строк повернення кредиту, розмір обов`язкового щомісячного платежу, розмір і порядок нарахування процентів та неустойки, порядок їх сплати, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін за порушення (прострочення) зобов`язання. Разом із тим, указані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять об`єктивних даних про те, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір наданого кредиту, підстави та розмір нарахування процентів і неустойки, порядок повернення кредиту, сплати процентів та неустойки надані банком Витяг із Умов і правил надання банківських послуг (т. 1 а.с. 38-157) та Витяг із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (т. 1 а.с. 36-37) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки зазначені документи достовірно не підтверджують істотні умови такого договору.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов кредитного договору, то наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості (т. 1 а.с. 11-24) достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Натомість, виписка по рахунку (т. 1 а.с. 25-34) свідчить про те, що у період з 12 липня 2016 року по 1 жовтня 2021 року ОСОБА_1 використав 43 538 грн 51 коп. і повернув 63 069 грн 04 коп. кредитних коштів. Крім того, банк списав з карткового рахунку відповідача 49 846 грн 43 коп. процентів і 1 250 грн неустойки.

Вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо права банку на проценти та неустойку, а ОСОБА_1 виконав обов`язки за договором про надання банківських послуг і повернув банку кредитні кошти, то в позові АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити за необґрунтованості вимог.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні позову суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

В позові АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина третя статті 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові АТ КБ «Приватбанк» відмовлено, то понесені ним витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню. Водночас банк повинен відшкодувати ОСОБА_1 обґрунтовано понесені ним витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп.

Також АТ КБ «Приватбанк» має відшкодувати ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом указаної норми до складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені чи мають бути понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Водночас, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.

Із матеріалів справи слідує, що на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/24 від 2 серпня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» (Бюро) (т. 1 а.с. 189-190), адвокат Калінін С.К. надавав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1196467 від 6 серпня 2024 року (т. 1 а.с. 182).

Додатком № 1 до цього договору (т. 1 а.с. 191) сторони встановили, що за надання професійної (правничої) допомоги Клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 6 500 грн у строк до набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ату виконаних робіт (наданих послуг) від 6 серпня 2024 року (додаток №2) (т. 1 а.с. 188) Бюро надало Клієнту юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у формі: усної з вивченням документів консультації Клієнта тривалістю 1,5 години вартістю 1 500 грн.; складання, оформлення та подання до суду відзиву на позов тривалістю 8 годин (9 сторінок) вартістю 5 000 грн.

Згідно платіжних інструкцій №156804840 від 5 серпня 2024 року (т. 1 а.с. 187) і №160754611 від 12 вересня 2024 року (т. 1 а.с. 215) ОСОБА_1 сплатив Адвокатському бюро «Калінін і Партнери» відповідно 3 000 грн. і 3 500 грн плати за юридичні послуги.

На підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/24 від 21 листопада 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» (Бюро) (т. 2 а.с. 11-12), адвокат Калінін С.К. надавав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1196467 від 5 грудня 2024 року (т. 2 а.с. 10).

Додатком № 1 до цього договору (т. 2 а.с. 13) сторони встановили, що за надання професійної (правничої) допомоги Клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 2 000 грн у строк до набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ату виконаних робіт (наданих послуг) від 5 грудня 2024 року (додаток №2) (т. 2 а.с. 18) Бюро надало Клієнту юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у формі складання, оформлення та подання до суду апеляційної скарги тривалістю 6 годин (12 сторінок) вартістю 2 000 грн.

Згідно платіжної інструкції №168828003 від 23 листопада 2024 року (т. 2 а.с. 17) ОСОБА_1 сплатив Адвокатському бюро «Калінін і Партнери» 2 000 грн. плати за юридичні послуги.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді АТ КБ «Приватбанк» заявило клопотання про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу посилаючись на те, що цей розмір не відповідає критеріям розумності та співмірності.

Понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. Водночас ці витрати не є співмірними з обсягом отриманих відповідачем правових послуг і тривалістю їх надання адвокатом.

Так, питання щодо вирішення кредитних спорів не потребують тривалих юридичних консультацій, чинне законодавство та судова практика у спірних правовідносинах є сталими, поданий адвокатом Калініним С.К. відзив на позов не є значним за обсягом, а подана ним апеляційна скарга ґрунтується на цьому відзиві.

Відтак, із урахуванням реальності та співмірності правових послуг, АТ КБ «Приватбанк» повинно відшкодувати ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції в розмірі відповідно 3 000 грн і 1 000 грн.

Всього з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 слід присудити судові витрати (витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 7 633 грн 60 коп. (3633,60+3000+1000).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження - 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570) на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 7 633 гривні 60 копійок судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Шевцова Л.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27