Справа №705/3232/24
2/705/588/25 РІШЕННЯ
10 січня 2025 року м.Умань Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі судді Єщенко О.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Гейком Василем Анатолійовичем, до Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, третя особа: державний нотаріус Другої уманської державної нотаріальної контори Велика Катерина Сергіївна, про зняття заборони з нерухомого майна,
На адвокатський запит про отримання необхідної інформації з приводу вищезазначеного обтяження завідувач Другої уманської державної нотаріальної контори державний нотаріус ОСОБА_2 відповіла відмовою, зазначивши, що відповідна інформація про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом на обґрунтовану письмову вимогу суду.
У 1996 році відповідно до рішення виконавчого комітету Косенівської сільської ради № 53 від 29.10.1996 ОСОБА_1 безкоштовно отримав у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена земельна ділянка була передана ОСОБА_1 у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
На вказаній земельній ділянці ОСОБА_1 побудував житловий будинок з надвірними спорудами та зареєстрував його в державному реєстрі речових прав на підставі виписки із погосподарської книги серія та номер: 14-5/104 від 11.03.2024, рішення органу місцевого самоврядування № 53 від 29.10.1996 та технічного паспорту на житловий будинок.
Ухвалою суду від 18.09.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного провадження.
Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Представник відповідача Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області копію ухвали та позовної заяви за додатками отримала 01.10.2024, що підтверджується підписом ОСОБА_3 у супровідному листі від 25.09.2024.
Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Пояснень від третьої особи станом на день ухвалення рішення до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як встановлено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що відповідно до архівного витягу № 04-05/99 від 06.03.2024 Уманської районної державної адміністрації Черкаської області рішенням виконавчого комітету Косенівської сільської ради від 29.10.1996 № 53 ОСОБА_1 безкоштовно отримав у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена земельна ділянка була передана ОСОБА_1 у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
На вказаній земельній ділянці ОСОБА_1 побудував житловий будинок з надвірними спорудами та зареєстрував його в державному реєстрі речових прав на підставі виписки із погосподарської книги серія та номер: 14-5/104 від 11.03.2024, рішення органу місцевого самоврядування № 53 від 29.10.1996 та технічного паспорту на житловий будинок.
Відповідно до виписки із погосподарської книги Дмитрушківської сільської ради села Косенівка Уманського району Черкаської області житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_1 .
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 371206143 від 25.03.2024, Уманською районною державною нотаріальною конторою накладено заборону (архівний запис) зареєстровану 04.06.2007 в Єдиному державному реєстрі обтяжень об`єктів нерухомого майна за номером № 5064657. Підстава обтяження: повідомлення б/н колгоспу «Маяк», за якою об`єкт обтяження: будинок АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Державний нотаріус Другої уманської державної нотаріальної контори Велика К.С. відмовила представнику позивача надати інформацію стосовно надання відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується листом № 381/01-16 від 04.04.2024.
Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.
Пунктом 2 вказаної Постанови встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Захист права власності гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.
Згідно з п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.
У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.
Таким чином, арешт накладений на майно, порушує право ОСОБА_1 в частині вільного користування та розпорядження своїм майном.
Ураховуючи наявність вказаного обтяження, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки ОСОБА_1 в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про скасування заборони відчуження, захистити своє порушене право власності не може, суд доходить висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого обтяження, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Відтак, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, висновує, що позов належить задовольнити.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручена у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя О.І.Єщенко