ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/498/25 Справа № 216/936/21 Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів Агєєва О.В., Бондар Я.М.

за участю секретаря Лідовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/936/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про припинення дії договору, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року,

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про припинення дії договору, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом І групи безстроково, має проблеми з зором, проблеми з мовленням, постійно потребує допомоги сторонніх осіб. Позивачка проживає сама, розлучена, перебуває у скрутному матеріальному становищі.

У зв`язку з тим, що позивачка є людиною з інвалідністю І групи по зору, всі дії працівниками АТ «ОГС Криворіжгаз» повинні проводитися у присутності довіреної особи позивачки, тобто заздалегідь домовлятись, однак працівники відповідача займаються самоуправством, нехтують її потребами, та своїми діями порушують її права, як споживача АТ ОГС «Криворіжгаз», змушуючи звертатись до суду за захистом порушеного права.

Позивач вказувала, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року у справі № 216/6604/17 визнано протиправними дії публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» (далі ПАТ «Криворіжгаз») щодо відключення газопостачання будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року було ухвалено аналогічне за змістом рішення, яке добровільно не виконувалось, та за допомогою державного виконавця 18 березня 2016 року була відновлена труба газопостачання до будинку позивача.

Однак, ПАТ «Криворіжгаз» продовжує не виконувати рішення суду про відновлення газопостачання до будинку позивачки після восьми років, порушуючи її права, та завдає моральної шкоди.

До будинку позивачки підведено газопостачання, та в червні 2009 року з відповідачем було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання, відкрито рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідачем протиправно зараховано на особовий рахунок позивачки борг в розмірі 2 732,50 грн, та на підставі цього боргу працівниками ПАТ «Криворіжгаз» було припинено газопостачання до її будинку, і механічно перерізана труба відповідно до акту від 02 жовтня 2012 року, та в ході примусового виконання рішення суду від 26 червня 2015 року, газопостачання до будинку було відновлено 18 березня 2016 року.

З 01 липня 2015 року було анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, яка була видана ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до постанови КНРЕКП № 1587 від 21 травня 2015 року, та з того часу позивачка повинна була укласти два договори, а саме: про постачання газу та про розподіл газу, однак вона їх не укладала.

Після цього, ПАТ «Криворіжгаз» з березня по серпень 2016 року нарахувало позивачці заборгованість в розмірі 3 082,48 грн, та перерізало газову трубу, відповідно до актів №№ 4063, 4064 від 23 вересня 2016 року, у зв`язку чим позивачка повторно отримала стрес, сильні головні болі, шум в голові, а також тривале проживання у будинку без газопостачання в холодну пору року обмежено її життєдіяльність, та стало основною причиною виникнення хвороби туберкульозу кісток, чим було завдано значної моральної шкоди.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивачка просила суд зобов`язати відповідача припинити дію договору про надання населенню послуг з газопостачання від червня 2009 року; зобов`язати відповідача анулювати особовий рахунок № НОМЕР_1 із сумою заборгованості в розмірі 2988,67 грн, яка не була доведена в суді; зобов`язати відповідача внести зміни до проектно-технічної документації у матеріалах технічного архіву, про встановлення: опалювального приладу «Данко» 16кВТ, плита газова чотирьохпальникова «Брест», газового водонагрівача «Львів», які вчасно не були внесені працівниками відповідача; відносити газопостачання у середині будинку позивачки; припинити застосування ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» з порушенням терміну і строку їх дій; стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 140 184 грн, моральну шкоду в розмірі 963 842 грн; та припинити здійснювати нарахування за послуги газопостачання.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що на підставі договору надання послуг природнього газу відповідачем був відкритий на ім`я позивача особистий рахунок № НОМЕР_1 , на який був зарахований борг в сумі 3 117,39 грн, про що зазначено в акті від 07 вересня 2016 року, що стало причиною пошкодження належного позивачу майна, оскільки на початку газотранспортної труби до будинку був встановлений запірний кран, у будинку позивача зникло постачання природнього газу а згодом розпочалось пошкодження газових приладів.

Підставою для звернення до суду з даним позовом позивач зазначає те, що нею не порушувались державні будівельні норми України ДБН В.2.5-20:2018, в той час як відповідач, порушуючи норми чинного законодавства, тривалий час не виконував рішення Центрально-Міського районного суду від 20 липня 2020 року про відновлення послуги газопостачання до будинку АДРЕСА_1 .

При цьому рішення Центрально-Міського районного суду від 20 липня 2020 року було виконано через три роки 04 вересня 2023 року в присутності старшого державного виконавця Новікової А.О., проте відповідач не припинив домагатись від позивачки виконання протизаконних умов дотримання будівельних норм ДБН В.2.5-20:2018.

Також позивач зазначає, що судом першої інстанції в повній мірі не було проведено аналіз заявлених нею позовних вимог та не враховано, що відповідач вчиняв щодо неї протиправні дії, що призвело до різкого погіршення стану її організму.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де позивач і проживає.

Позивач є інвалідом і групи безстроково, у зв`язку із загальним захворюванням, потребує постійного догляду, що підтверджується довідкою № 040889 від 04 листопада 1991 року.

07 вересня 2016 року представниками ПАТ «Криворіжгаз» було здійснено відключення газопостачання за адресою позивачки у зв`язку з наявністю заборгованості за спожитий природний газ. Відключення здійснено шляхом опломбування вводу пломбою. Позивачка відмовилась від підписання акту, він засвідчений підписом та печаткою квартальної уповноваженої дільниці № 17 Романовою Є.Г.

23 вересня 2016 року представниками ПАТ «Криворіжгаз» було складено акт про порушення № 4063, відповідно якого за адресою: вул. Кривбасівська, буд. 144, виявлено порушення Кодексу ГРМ, а саме: не допускає до перевірки відключення газопостачання, зняття контрольних показань газового лічильника, а також у п. 4 зазначено, що порушення усунуто шляхом включення газопостачання шляхом механічного від`єднання від газопостачання. Акт не підписаний позивачкою, однак засвідчений підписом та печаткою квартальної уповноваженої дільниці № 17 Романовою Є.Г.

Також, актом про усунення порушення № 4064, здійснено відключення газопостачання шляхом механічного від`єднання газових мереж споживання від газорозподільної системи. Акт не підписаний позивачкою, однак засвідчений підписом та печаткою квартальної уповноваженої дільниці № 17 Романовою Є.Г.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року у справі № 216/6604/17, позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «ОГС Криворіжгаз» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задоволено, визнано протиправними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо відключення газопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано ПАТ «Криворіжгаз» відновити газопостачання до будинку за вищевказаною адресою. Станом на теперішній час рішення суду щодо відновлення позивачці газопостачання виконано.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про припинення дії договору, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди, позивачка ОСОБА_1 , як на підставу для його задоволення посилається на те, що АТ «Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз» ігнорує ту обставину, що позивачка є людиною з інвалідністю І групи по зору та всі дії працівниками АТ «Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз» повинні проводитися у присутності довіреної особи позивачки, відповідач займається самоуправством, неврахуванням презумпції невинуватості, приниженням та дискримінацією позивачки за ознакою інвалідності, наносячи при цьому позивачці моральну шкоду, створюючи стресову ситуацію, яка шкодить її здоров`ю.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення, оскільки позивачка не надала належних та допустимих доказів протиправних дій відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», завдання їй матеріальної та моральної шкоди, а також позивачкою не обґрунтовано розмір як матеріальної, так і моральної шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно п. 4 гл. 4 Розділу IX Кодексу, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показників лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на 6 місяців здійснювати контрольне зняття показників лічильника газу. Визначні умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Згідно п.п. 6 гл.7 Розділу VI Кодексу, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках, зокрема, своєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Пунктом 2 розділу 9 глави 10 Кодексу визначено, що перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку газу здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача або його представника. Споживач, на території якого знаходиться комерційний ВОГ має забезпечити безперешкодний доступ ініціаторам перевірки, а саме представникам Оператора ГРМ за їх свідченнями до комерційного ВОГ та його складових для проведення перевірки або контрольного огляду вузла обліку.

В підпункті 1 пункту 2 глави 2 Розділу 11 Кодексу, зазначено, що до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого народного газу споживачу, належать, зокрема, відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача.

Згідно п. 5 гл. 5 Розділу XI Кодексу, у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) і підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали, зокрема, представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови свідчення цієї особи.

Відповідно п. 7 гл. 6 Розділу XI Кодексу, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках, зокрема, подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

З 01 липня 2015 року реалізацію природного газу населенню здійснює ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Відповідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку одного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку одного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою КМУ від 01 жовтня 2015 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є постачальником природного газу на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ «Криворіжгаз».

Оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ) - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі ( ГРМ) для споживання (постачання) одного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу одного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

Згідно пункту 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до договору розподілу природного газу. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактором приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Трьохсторонні договори ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», ПАТ «Криворіжгаз» укладають з кожним споживачем окремо на надання послуг з газопостачання, в якому зазначаються права та обов`язки кожної із сторін.

З відповідними нормативно-правовими актами можна ознайомитись на офіційному сайті Верховної Ради України, офіційному сайті НКРЄКП та на офіційному сайті ПАТ «Криворіжгаз».

Крім того, у відповіді на звернення ОСОБА_1 до ПАТ «Криворіжгаз» від 01 серпня 2016 року № 29/16013, Товариством було повідомлено позивача про порядок укладання договорів та про те, що 04 квітня 2016 року поштою їй було направлено екземпляр Типового Договору розподілу природного газу.

Згідно п. 7 гл. 6 Розділу XI Кодексу, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках, зокрема, подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п. З Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 (Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Натомість відповідачем не вчинено жодних незаконних дій по відношенню до позивача.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. За яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінює заподіяну йому шкоду а з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні.

Згідно п. 2 Постанови, спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної немайнової) шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції).

Крім того, Рішенням Європейського суду з прав людини від 16 червня 2016 року по справі Ігор Тарасов проти України», яке є частиною національного законодавства України, визначено, що становлення порушення саме по собі становить достатню справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, якої зазнав позивач.

Позивачем до позовної заяви не наданого жодного документу, що підтверджує її спричинення та не обґрунтовано розмір цієї шкоди, інвалідність позивача ОСОБА_1 не є наслідком припинення газопостачання за її адресою. Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Як вбачається з вищезазначеного, дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства України, всі дії відповідача здійснювались із дотриманням Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як вбачається з вищезазначеного, позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зокрема просить суд припинити дію правочину, який фактично припинений, зобов`язати анулювати особистий рахунок, який також фактично вже не існує, тобто обрала спосіб захисту, за яким вважає, що її права порушено. Проте, визначений за позовною заявою спосіб захисту, не визначений законодавцем у ст. 16 ЦК України.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що нею не порушувались державні будівельні норми України ДБН В.2.5-20:2018, в той час як відповідач, порушуючи норми чинного законодавства, тривалий час не виконував рішення Центрально-Міського районного суду від 20 липня 2020 року про відновлення послуги газопостачання до будинку АДРЕСА_1 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки 21 рудня 2020 року проведеним обстеженням системи газопостачання та газових приладів домоволодіння позивачки було виявлено численні технічні порушення, а саме: порушення п. 9.2 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» - не допущення встановлення газовикористовуючого обладнання в санітарних вузлах (у санітарному вузлі в житловому будинку встановлено наступне газоспоживаюче обладнання: опалювальний прилад «Данко» 16вВТ, плита газова чотирьохпальникова «Брест»; опуск, призначений для під`єднання водонагрівача газового проточного, без газового приладу, що є порушенням п. 5.8 Правил безпеки систем газопостачання (далі - ПБСГ) - несправне газове обладнання необхідно відключати зі встановленням заглушок та оформленням відповідного акта); в літній кухні - порушення п. 5.8 ПБСГ, а саме: самовільно заглушений опуск, газовий прилад відсутній, порушення п. 5.7 ПБСГ - не відповідають системи газопостачання будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Відновлення газопостачання за зазначеною адресою можливе лише після усунення технічних порушень, оскільки дії спрямовані на відновлення газопостачання в домоволодінні позивачки порушують Правила безпеки системи газопостачання, що може спричинити небезпеку для оточуючих, та спричинити обмеження прав та обов`язків газопостачальника в разі запобігання аварійній ситуації (а.с.96).

При цьому, вимога позивачки в позові про зобов`язання відповідача внести зміни до проектно-технічної документації у матеріалах технічного архіву, про встановлення: опалювального приладу «Данко» 16кВТ, плита газова чотирьохпальникова «Брест», газового водонагрівача «Львів», які вчасно не були внесені працівниками відповідача; відносити газопостачання у середині будинку позивачки; припинити застосування ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» з порушенням терміну і строку їх дій не свідчить про порушення відповідачем прав позивача, оскільки листом від 02 липня 2022 року позивача повідомлено про те, що для вирішення питання усунення порушень та відновлення газопостачання їй необхідно звернутися до клієнтського простору відповідача за однією із адрес їх знаходження, натомість доказів звернення позивача до відповідача з метою усунення порушень матеріали справи не містять, при цьому позивач лише посилається в своїй позовній заяві на те, що нею не порушувались державні будівельні норми України ДБН В.2.5-20:2018.

Щодо доводів апеляційної скарги позивачки про спричинення їй відповідачем моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вказаний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 638/8636/17-ц.

Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

Відповідно статті 81 Цивільного процесуального кодексу, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів щодо порушення її прав діями відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та завдання їй моральної шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог позивачки, оскільки нею не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їй шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України, є процесуальним обов`язком позивачки.

Отже, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, і підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржене рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 08 січня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста