ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/3235/24
Номер провадження 22-ц/818/381/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2024 року в складі судді Юрлагіної Т.В. у справі № 953/3235/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 22 серпня 2014 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2024 року. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею.

Вказала, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач допомоги як матеріального так і морального характеру у вихованні і утриманні дітей не надає. Інших утриманців відповідач не має. ОСОБА_1 має неофіційну роботу, а тому його постійний дохід невідомий.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 10 000,00 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття, вирішити питання щодо судових витрат.

28 червня 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Кравченка С.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив стягувати аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 3000,00 грн на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 3000,00 грн на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з щорічною індексацією розміру аліментів, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відзив мотивовано тим, що заявлені у позовній заяві вимоги про стягнення аліментів в 10 000,00 грн на кожну дитину є суттєво завищеними. Він добровільно надає матеріальну допомогу позивачці для забезпечення двох неповнолітніх дітей.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 6 000,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19 квітня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн; рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 10 000,00 грн на кожну дитину щомісячно є завищеними, оскільки нею не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів, а також відсутні дані про дохід відповідача та його матеріальний стан. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач частково визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку, що достатнім, обґрунтованим та законним розміром аліментів є сума в розмірі по 6000,00 грн на дитину.

Не погоджуючись з рішенням суду 09 вересня 2024 року адвокат Кравченко С.М. в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким призначити на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, з щорічною індексацією розміру аліментів, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на позивачку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він добровільно пропонував позивачці сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 3000,00 грн на дитину, з огляду на своє фінансове становище, нестабільне фінансове становище в Україні у зв`язку з воєнним станом, мінімальний гарантований розмір аліментів тощо. Судом першої інстанції не наведено жодних доказів та підстав, з яких він виходив при призначенні завищених аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 6000,00 грн на кожну дитину щомісячно, покладаючи обов`язок з утримання дітей лише на нього.

ОСОБА_2 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю (а.с. 8, 9, 14).

ОСОБА_1 здійснював на користь ОСОБА_2 перекази коштів з призначенням «аліменти на дітей»: 05 лютого 2024 року в розмірі 2000,00 грн, 15 лютого 2024 року - 2000,00 грн, 25 лютого 2024 року - 2000,00 грн, 27 лютого 2024 року - 4425,00 грн; 05 березня 2024 року - 2000,00 грн; 09 березня 2024 року - 2000,00 грн, 20 березня 2024 року - 2000,00 грн, 31 березня 2024 року - 2000,00 грн; 01 квітня 2024 року - 2000,00 грн, 19 квітня 2024 року - 4000,00 грн; 13 травня 2024 року - 2000,00 грн; 28 травня 2024 року - 2000,00 грн; 13 червня 2024 року - 400,00 грн, 18 червня 2024 року - 2000,00 грн (а.с. 39-53).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (статті 183 СК України).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Також необхідно зауважити, що відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу на місяць в розмірі 2920 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 грн, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні.

Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, в той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.

Судова практика містить висновки щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Суд виходить з принципу захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувались обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач має мінливий дохід, не має інших утриманців та стягнень за іншими виконавчими листами. ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання дітей у добровільному порядку, розмір яких визначається ним на власний розсуд, проте конкретну суму і їх періодичність встановити неможливо.Зокрема, як вбачається з наданих відповідачем квитанцій про сплату аліментів, у лютому 2024 року він переказав ОСОБА_2 загалом 10 425,00 грн, у березні 2024 року - загалом 8000,00 грн, у квітні 2024 року - 6000,00 грн, у травні 2024 року - 4000,00 грн, у червні 2024 року - 2400,00 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є працездатною особою, визнає свій обов`язок матеріально забезпечувати своїх дітей, з урахуванням розміру аліментів, які він сплачував добровільно, відсутності даних про конкретний розмір отримуваного платником аліментів щомісячного доходу, а також права дітей на достатній рівень життя, та зважаючи на мінімальний рекомендований розмір аліментів, а також на те, що обов`язок з утримання дітей покладено на обох батьків, колегія суддів вважає, що достатнім і доцільним розміром аліментів на утримання дітей є сума у розмірі 4000,00 грн на кожну дитину щомісяця.

При визначенні розміру аліментів у 6000,00 грн на кожну дитину судом першої інстанції не перевірено, чи наявна у відповідача можливість сплачувати їх щомісячно у визначеному судом розмірі, враховуючи розмір аліментів, які він сплачував добровільно до звернення позивачки до суду.

Аналогічного висновку про необхідність врахування таких обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 638/5138/18, провадження № 61-2303 св 22.

До того ж, відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, сторони не позбавлені права в подальшому звернутися до суду з позовом про збільшення чи зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей за наявності для того відповідних підстав.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду шляхом зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з 6000,00 грн до 4000,00 грн щомісячно на кожну дитину.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2024 року змінити в частині визначення розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі, зменшивши їх розмір з 6000,00 грн до 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19 квітня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 січня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова