Справа № 201/3494/20
Провадження № 6/201/28/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , про видачу дублікатів виконавчих листів по справі №201/3494/20, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 17 грудня 2024 року надійшла заява ОСОБА_1 , про видачу дублікату виконавчого листа по справі №201/3494/20,посилаючись на те, що виконавчий документ було втрачено.

Представник заявника надала суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, заяву просила задовольнити.

Суд розглядає дане питання відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов до таких висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 травня 2020 у справі №201/3494/20 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 14 квітня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

В листі № 28.1/10 від 06 січня 2025 року Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області повідомляє, що на виконанні у відділу перебувало виконавче провадження №63011086 з 18 серпня 2020 року. 10 лютого 2023 року на адресу відділу надійшла заява від стягувача про повернення виконавчого документу, після чого державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яку разом з оригіналом виконавчого документу було направлено стягувачу. Відповідно до перевірки реєстру вхідної кореспонденції відділу, постанова про повернення виконавчого документа від 10 лютого 2023 року разом з виконавчим листом №201/3494/20 провадження №2/201/2029/2020 від 18 серпня 2020 року виданий Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська не поверталася, у такому випадку, вважати виконавчий лист №201/3494/20 провадження №2/201/2029/2020 від 18 серпня 2020 року виданий Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська таким, що втрачений при пересилці. Згідно перевірки даних реєстру вхідної кореспонденції відділу виконавчий лист №201/3494/20 на виконання до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 06 січня 2025 року не надходив та на виконанні не перебуває.

Згідно із п. 17. 4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемент права на справедливий суд згідно ст.6 Конвенції).

Статтею 18 ЦПК України передбачено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Відповідно до ст. ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Ураховуючи те, що виконавчий лист по цивільній справі № 201/3494/20 був втрачений, а рішення суду залишається невиконаним, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 18, 431, 433 п. 17. 4 Перехідних положень ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , про видачу дублікатів виконавчих листів по справі №201/3494/20 - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа замість втраченого оригіналу по справі №201/3494/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова