10.01.2025 Єдиний унікальний номер 205/8810/22
Номер провадження 4-с/205/1/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 січня 2025 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Грони Д. С.,

за участю секретаря судового засідання Матківської В. В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Корнієнко Н.А.,

заінтересованої особи стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Корнієнко Наталі Анатоліївни, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Корнієнко Н. А., в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Корнієнко Н. А від 17.09.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 75757467 в сумі 3 400,00 грн.

Скарга мотивована тим, що 16.08.2024 засобами поштового зв`язку він отримав від державного виконавця Другого правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районі міста Дніпра Корнієнко Н. А. постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2024.

23.08.2024 скаржник звернувся до вказаного державного виконавця з проханням роз`яснити, яким чином йому потрібно виконати рішення суду, а саме: усунути перешкоди ОСОБА_2

30.08.2024 державний виконавець прибула за його місцем мешкання, де ним було повідомлено про те, що йому не зрозуміло яким чином усувати перешкоди, в чому полягають ці перешкоди для ОСОБА_2

30.08.2024 від державного виконавця ним було отримано лист № від 27.08.2024 року, за змістом якого йому було повідомлено про необхідність звернутись до суду з питанням роз`яснення рішення суду, якщо воно є незрозумілим.

02.09.2024 його представник ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про роз`яснення суду. 11.09.2024 засобами поштового зв`язку ним отримано постанову державного виконавця від 30.08.2024 про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин в сумі 1 700,00 грн. Вважаючи її незаконною, він звернувся до суду з відповідною скаргою. В той же день, 17.09.2024 він звернувся до державного виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій до розгляду його заяви про роз`яснення рішення суду. Жодної відповіді від державного виконавця він на цю заяву не отримав. 04.10.2024 поштою ОСОБА_1 отримав постанову від 17.09.2024 про накладення на нього штрафу в сумі 3 400,00 грн. Вважає вказану постанову державного виконавця незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у нього були поважні причини для невиконання рішення суду від 22.12.2023 у цій справі.

Ухвалою суду від 28.10.2024 відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання.

06.11.2024 від Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшов відзив на скаргу? в якій заінтересована особа просить скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення. Зазначила, що на примусовому виконанні відділу ДВС перебуває виконавче провадження №75757467 з примусового виконання виконавчого листа №205/8810/22, виданого 02.08.2024 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про зобов`язання ОСОБА_1 відновити межі земельних ділянок кадастровий номер :08:111:0002 та кадастровий номер :08:111:0020, шляхом перенесення паркану на межі, визначені даними Державного земельного кадастру. 12.08.2024 державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та вчинено ряд виконавчих дій. 30.08.2024 року за результатами виходу державного виконавця складено акт, згідно з яким встановлено, що боржником не виконано вимоги виконавчого документа. Запропоновано боржнику до 16.09.2024 виконати судове рішення; 30.08.2024 керуючись положеннями ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 1700,00 грн. Боржника повідомлено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду; 10.09.2024 з метою перевірки виконання судового рішення було здійснено вихід державного виконавця, про що складено відповідний акт; 16.09.2024 за результатом виходу державного виконавця складено акт, згідно з яким встановлено, що боржником не виконано вимоги виконавчого документа; 17.09.2024 керуючись положеннями ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 3400,00 грн. Державний виконавець зазначає, що всі виконавчі дії було вчинено відповідно до вимог чинного законодавства України, та скаржником не надано доказів на підтвердження того, що його права були порушені саме діями Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), отже скарга є незаконною і необґрунтованою.

Ухвалою суду від 07.11.2024 задоволено клопотання представника скаржника Скочко О.А. про залучення до участі у розгляді даної скарги у якості заінтересованої особи ОСОБА_2

25.11.2024 від заінтересованої особи - стягувача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення щодо скарги боржника, в яких він зазначив, що за його переконанням ОСОБА_1 не бажає та навмисно ухиляється від виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2023 та Дніпровського апеляційного суду від 10.04.2024 по судовій справі №205/8810/22. Вважає, що боржник разом зі своїм представником подали безпідставну скаргу на рішення державного виконавця, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив її задовольнити.

Державний виконавець Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Корнієнко Н. А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, просила відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заяви про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2024 ОСОБА_2 звернувся до начальника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання виконавчого листа №205/8810/22 Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/8810/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

За виконавчим листом №205/8810/22, який виданий 02.08.2024, Ленінським районним судом м. Дніпропетровська вирішено зобов`язати ОСОБА_1 відновити межі земельних ділянок, кадастровий номер :08:111:0002 та кадастровий номер :08:111:0020, шляхом перенесення паркану на межі, визначені даними Державного земельного кадастру.

12.08.2024 державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Корнієнко Н.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75757467, та п.2 даної постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Також, 12.08.2024 боржнику державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження направлено вимогу виконавця щодо відновлення меж земельних ділянок кадастровий номер :08:111:0002 та кадастровий номер :08:111:0020, шляхом перенесення паркану на межі, визначені даними Державного земельного кадастру.

З акту державного виконавця від 30.08.2024 вбачається, що державним виконавцем Корнієнко Н.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №205/8810/22 було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки виконання виконавчого документу та встановлено, що на дату виконавчої дії перешкоди у користуванні земельною ділянкою не усунені. Боржнику запропоновано до 16.09.2024 виконати вимоги виконавчого документа та повідомлено, що повторна перевірка буде здійснена 16.09.2024 об 11:00 год.

Постановою державного виконавця Корнієнко Н.А. від 30.08.2024, на підставі ст.ст.63,75 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника ОСОБА_1 за невиконання без поважних причин рішення, яке підлягає виконанню, накладено штраф на користь держави у розмірі 1 700,00 грн, зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

З акту державного виконавця від 10.09.2024 вбачається, що державним виконавцем Корнієнко Н.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №205/8810/22 було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перевірки виконання виконавчого документу, в ході якої на зв`язок та спілкування вийшла жінка, яка повідомила, що боржника немає вдома та вона не пустить перевіряти виконання боржником рішення суду.

Відповідно до Акту державного виконавця від 16.09.2024 виконавцем здійснено повторно вихід за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки виконання виконавчого документа та встановлено, що на дату виконавчих дій перешкоди у користуванні земельною ділянкою не усунені, межі земельних ділянок кадастровий номер :08:111:0002 та кадастровий номер :08:111:0020 не відновлено. Боржника вдома не виявилося, ворота домоволодіння не відчинив ніхто.

Постановою державного виконавця від 17.09.2024 року, на підставі ст.ст.63,75 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника ОСОБА_1 за повторне невиконання без поважних причин рішення, яке підлягає виконанню, накладено штраф на користь держави у розмірі 3 400,00 грн, зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Вказана постанова 18.09.2024 була направлена на адресу боржника відправлення Укрпошти №624.

17.09.2024 боржником було повідомлено державного виконавця Корнієнко Н. про його звернення 02.09.2024 до Ленінського районного суду м Дніпропетровська із заявою про роз`яснення рішення суду від 22.12.2023, що на його думку, є поважною причиною для невиконання даного виконавчого документа.

Як встановлено судом, вказана заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі №205/8810/22 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2024 була повернута останньому.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 21.09.2024 повторно звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2023 з тим обґрунтуванням, що вказане рішення є не зовсім зрозумілим (неясним) в частині відстані, на яку потрібно перенести паркан, а також в яку зі сторін це потрібно зробити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2024 було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вказаної заяви у зв`язку з тим, що резолютивна частина Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2023 є зрозумілою та чіткою.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.12.2024 вказану ухвалу залишено без змін. При цьому, колегія суддів зазначила, що обґрунтування заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення фактично зводяться до необхідності внесення у резолютивну частину рішення додаткових відомостей, конкретизації відстані, напрямку (сторони) земельної ділянки, тощо. Проте, таких позовних вимог у даній справі заявлено не було, а інститут роз`яснення судового рішення не передбачає зміни рішення суду.

18.09.2024 Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.214 КПК України, з проханням внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо вчинення протягом серпня - вересня 2024 року ОСОБА_1 умисного невиконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2023, яке набрало законну силу 10.04.2024 у справі №205/8810/22.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.1 та п. 16 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Приписами ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення Закону України «Про виконавче провадження» в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як було вказано, рішення про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» передбачений певний прядок виконання рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, який передбачає надання боржникові строк на виконання рішення і перевірку державним виконавцем виконання рішення боржником. Лише після того як виконавець перевірив невиконання рішення, він складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та вчиняє інші заходи, передбачені законом.

Виходячи з вимог закону щодо обов`язковості судового рішення, ОСОБА_1 як боржник зобов`язаний вживати заходи для виконання рішення суду. Матеріалами справи підтверджено, що у період з 12 серпня 2024 року по 17 вересень 2024 року боржником не вчинено жодних дій для виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2023 у справі №205/8810/22, яке набрало законної сили 10.04.2024. Доводи ОСОБА_1 щодо поважності причини невиконання рішення суду у зв`язку з тим, що він не розуміє які перешкоди і яким чином він має усунути стягувачу ОСОБА_2 , є необґрунтованими та безпідставними та полягає у фактичній незгоді ОСОБА_1 з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2023, яке набрало законної сили, та покладеним в його основу висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №1827-23 у цивільній справі №205/8810/22, складеним 29.09.2023. Водночас невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили (постанова Верховного Суду від 29.11.2019 у справі № 805/5043/15-а (провадження № К/9901/10357/18)).

Крім того, в основі принципу правової визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. (п. 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) № 28342/95).

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (п.52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia) № 52854/39, п. 46 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» № 32053/13).

Будь-яких доказів, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства, прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

За таких обставин висновок державного виконавця про те, що рішення суду невиконане боржником без поважних причин суд вважає обґрунтованим, а постанову про накладення штрафу у розмірі 3 400,00 грн від 17.09.2024 правомірною.

В силу ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідно до закону, державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Корнієнко Н.А. вчинялися усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії з виконання виконавчого листа № 205/8810/22 від 02.08.2024, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.259, 447, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Корнієнко Наталі Анатоліївни від 17.09.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №75757467 в сумі 3400,00 грн відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк із дня складення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.01.2025.

Суддя Денис ГРОНА

.