ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/629/24
Провадження по справі 2/281/19/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Данчука В. В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. Зазначив, що 17.09.2024 року Лугинським районним судом Житомирської області винесено судовий наказ по справі №281/541/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. У заяві ОСОБА_2 від 12.09.2024 року про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину зазначено, що боржник не має іншої родини, непрацездатних батьків, інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, які потребують обов`язково утримання з його боку, аліментів нікому не платить. Проте вищевказане не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки позивач насправді має іншу родину, а також троє дітей, які потребують утримання з боку позивача - двоє неповнолітніх дітей, та одного повнолітнього сина, який навчається. Таким чином, при винесені вищевказаного судового наказу судом не взято до уваги обставини, що передбачають зменшення розміру аліментів. Просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з розміру 1/4 частки до розміру 1/6 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Указаний судовий наказ проситиь відкликати. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 04.11.2024 року відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву.

19.11.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому вона зазначено, що на підтвердження своїх позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на його утриманні перебувають ще троє його дітей: неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та повнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з тим позивач заявляє, що має іншу родину, проживає без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 , веде спільне господарство та утримує двох її малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, яку надав судові позивач, ОСОБА_1 перебуває у реєстрі, як боржник зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №54223768, по якому стягувачем є ОСОБА_10 , мама сина позивача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже позивач ухиляється від сплати аліментів та належним чином не утримує свого сина, а отже і не несе витрат по утриманню сина, про які ним було заявлено. Щодо твердження позивача, що на його утриманні перебуває повнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : на підтвердження даної обставини позивач не надав для суду жодних допустимих доказів, а довідка із місця навчання не може слугувати доказом факту утримання позивачем свого сина. Цивільна дружина позивача є працездатного віку, а доказів її непрацездатності та потреби у матеріальній допомозі суду не надано. Разом з тим, відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми № 591/3285/21 від 24.05.2021 року видано судовий наказ яким зі ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утриманні дітей, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 17 травня 2021 року. Згідно даного судового наказу відкрито виконавче провадження, та ОСОБА_11 в Єдиному реєстрі боржників не значиться, а отже сплачує аліменти та утримує своїх дітей і вони не потребують забезпечення з боку позивача. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, так як позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав, а також обставини, що наводить позивач в обгрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку відповідачки, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача інших дітей та нової родини, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.04.2023 року розірвано, що підтверджується рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.04.2023 року (а. с. 6).

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.09.2024 року Лугинським районним судом Житомирської області було винесено судовий наказ по справі №281/541/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 21.03.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 200 грн. щомісячно з дня надходження позову, тобто з 28.01.2011 року до повноліття дитини (а. с. 12 ).

Згідно рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.05.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 07.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 16а-18 ).

Відповідно до довідки №1301/24 від 30.09.2024 року ОСОБА_6 з 01.09.2023 року навчається Житомирському державному університеті імені Івана Франка денної форми навчання за кошти фізичних (юридичних) осіб. Закінчує навчання 30.06.2027 року (а. с. 20).

Згідно до довідки виданої ОСББ "Фортуна 31" ОСОБА_1 , ОСОБА_1 веде спільне господарство без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 та двома її дітьми - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Стаття 7 Сімейного Кодексу України визначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із зміною матеріального або сімейного стану, зокрема, платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що також зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13.

Як на підставу своїх позовних вимог про зменшення розміру аліментів позивач зазначає, що він має іншу родину, а також троє дітей, які потребують утримання з боку позивача - двоє неповнолітніх дітей, та одного повнолітнього сина, який навчається.

Разом з тим, зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду.

Розмір аліментів, визначений судовим наказом від 17 вересня 2024 року у цивільній справі № 281/541/24, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей, і суперечитиме інтересам дитини.

Діти позивача, мають право на гідне та забезпечене життя, а їх батько, у свою чергу, зобов`язаний брати участь у забезпеченні їх благополуччя.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища позивача, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Також, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про зміну обставин, які потягли за собою неможливість сплачувати аліменти на утримання сина у раніше визначеному судом розмірі.

Здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (стаття 155 СК України).

Також суд зауважує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, на матір.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а перебування на утриманні інших дітей не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, з урахуванням поданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, висловленою у постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вимога про стягнення судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України не вирішується, так як в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись КонституцієюУкраїни; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосуваннясудами окремихнорм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року); статтями 141, 180-184, 191, 192 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76 - 81, 128, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя В. В. Данчук