УХВАЛА

13 січня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю : представника заявника адвоката - Томашевської Н.В.

представника суб`єкта оскарження - Приступи І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії ( бездіяльність ) державного виконавця Відділу ДВС в м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Приступи І.В. , -

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за скаргою ОСОБА_1 на дії ( бездіяльність ) Відділу ДВС в м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вимоги за якою були уточнені заявою від 26.12.2024 (вх..№73377/24).

Просить зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений відповідно до:

- постанови б/н від 08.06.2011 р. відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 11395974, зареєстрований 18.07.2011 державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Рівненського міського нотаріального округу Ревою Л.Л., індексний номер №14879651, номер запису про обтяження 6546961;

- постанови б/н від 08.06.2011 р. відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 11395974, зареєстрований 18.07.2011 державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Рівненського міського нотаріального округу Ревою Л.Л., індексний номер №14878317, номер запису про обтяження 6546217.

Скарга обґрунтована тим, що Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у рамках виконавчого провадження, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження N б/н від 08.06.2011 накладено обтяження - арешт нерухомого майна Боржника. Згідно вказаної постанови було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Станом на день звернення до суду, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про обтяження майна заявника.

30.10.2024 заявник звертався до відділу ДВС із заявою про зняття арешту з нерухомого майна. Проте, жодних дій державним виконавцем вчинено не було, для виключення боржника з єдиного реєстру боржників у зв`язку з відсутність підстав для зняття арешту.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Томашевська Н.В. підтримала скаргу у межах її доводів, просила задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження відділу ДВС в головний державний виконавець Приступа І.В. у судовому засіданні підтримала поданий до суду відзив згідно якого просили відмовити у задоволенні скарги. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у Відділі перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 . Зокрема, 18.07.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 18.07.2011 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 15.09.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.І ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ. Відтак, вбачається, що в жодному з виконавчих проваджень, що перебували на виконанні, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.06.2011 не виносилась. Оскільки, всі матеріали завершених виконавчих проваджень включно за 2019 рік та виконавчі провадження за постановами про накладення адміністративного стягнення за 2022 рік знищені відповідно до п.п. 1-3 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, то встановити в них наявність будь-яких інших постанов про арешт неможливо. У судовому засіданні 13.01.2025 пояснила, що у разі задоволення скарги та зобов`язання відділу ДВС вчинити дії щодо зняття арешту ухвала суду буде виконана відділом ДВС. Ухвалою суду від 25.11.2024 р. прийнято скаргу , призначено судове засідання з викликом сторін.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника відділу ДВС, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у рамках виконавчого провадження, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження N б/н від 08.06.2011 року було накладено обтяження - арешт нерухомого майна Боржника. Згідно вказаної постанови було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Станом на день звернення до суду, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про обтяження з реєстраційними номерами: № 654961 від 18.07.2011 року, яке зареєстроване на підставі постанови № б/н від 08.06.2011 року Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції; №6546217 від 18.07.2011 року, яке зареєстроване на підставі постанови № б/н від 08.06.2011 року Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. Встановлено, що на виконання вимоги УПФ України м.Рівне були відкриті зазначені виконавчі провадження, у яких державним виконавцем було накладене арешт на майно. Згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України у Рівненській області станом на 25 вересня 2024 року жодних заборгованостей ОСОБА_1 не має, що підтверджується довідкою № 1700-0504-8/54734 від 25.09.2024 р. Інформаційною довідкою із АСВП підтверджується, що жодних відомостей у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження № 26644191, немає, а виконавче провадженню №63822295 є завершеним. Також встановлено, що 30.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до відділу державної виконавчої служби у місті Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з майна. 18.11.2024 року заявником було отримано відповідь № 291857 ВДВС у м.Рівне «Щодо розгляду заяви», за підписом начальника відділу Іщук Наталії, державний виконавець - Приступа І.В. з якої вбачається, щот йому відмолвнео у знятті арешту з майна. Зокрема, зазначено, що за даними, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, неможливо встановити виконавче провадження в якому винесено постанову про арешт майна належного ОСОБА_1 від 08.06.2011 року. У виконавчих провадженнях,що зареєстровані в АСВП щодо боржника ОСОБА_1 , відсутня виконавча дія -винесення постанови про арешт майна від 08.06.2011 р. Відтак, відсутня можливість встановити як підстави накладення арешту на майно, так і наявність підстав для його зняття. З дослідженої судом відповіді від 20.12.2024 № 677 на адвокатський запит за вих. №115 від 16.12.2024 вбачається, що комунальне підприємство "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" повідомила про відсутність в інвентаризаційній справі на квартиру АДРЕСА_1 , документів надісланих від органів державної виконавчої служби. З оглянутої копії свідоцтва про право власності на житло видане ВК РМР 15.02.1999 р. підтверджується, що квартира за адресою АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_1 . Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом № 1404-VIII.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Інструкції під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 25 Закону № 606-XIVу постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 606-XIV , яка кореспондується з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 статті 50 № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII (у редакції від 17 лютого 2017 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 1404-VIII у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону № 606-XIV Та Закону № 1404-VIII підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду у справі № 645/6694/15-ц від 22 грудня 2021 року у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 13 Закону № 1404-VIII постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Отже, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, провадження № 61-1980св21.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Однак, враховуючи, що на даний час жодних відомостей у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження № 26644191, немає, а виконавче провадженню №63822295 є завершеним, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення та з метою захисту порушених прав заявника, так як арешт майна у даному випадку є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, тому арешт слід скасувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 353,354,355, 447-452 ЦПК України, суд , -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений відповідно до:

- постанови б/н від 08.06.2011 р. відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 11395974, зареєстрований 18.07.2011 державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Рівненського міського нотаріального округу Ревою Л.Л., індексний номер №14879651, номер запису про обтяження 6546961;

- постанови б/н від 08.06.2011 р. відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 11395974, зареєстрований 18.07.2011 державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Рівненського міського нотаріального округу Ревою Л.Л., індексний номер №14878317, номер запису про обтяження 6546217.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас