Провадження № 2/641/33/2025 Справа № 641/6034/24
06 січня 2025 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Маньковської О.О.,
за участі секретаря - Почерніної А.Д.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява, подана представником позивача - адвокатом Васіліу С.В. про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , як за спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .
Позов обґрунтовано тим, що після смерті сина позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина. Після смерті сина позивач спадщину прийняв у встановлений законом строк. Державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Теленковим В.С. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.08.2024 року зареєстровано №6-1647 на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та Свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.08.2024 року зареєстровано №6-1648 на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На момент відкриття спадщини, разом з померлим ОСОБА_1 , були зареєстровані позивач (батько померлого) та син померлого, ОСОБА_2 - відповідач. Відповідач зареєстрований разом зі спадкодавцем, однак не проживав разом з ним на час відкриття спадщини та не звернувся до нотаріуса у визначений ст.1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини. Тому, в силу ч.1 ст.1272 ЦК України, він вважається таким, що не прийняв спадщини.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.10.2024 року закрито підготовче провадження.
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно і належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, заперечень проти винесення заочного рішення від позивача, представника позивача не надходили.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надавав.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Спеціалізованим відділом записів актів цивільного стану з державної реєстрації смерті м. Краснодару Російської Федерації 21.08.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).
Відповідно до договору купівлі-продажу № 1-7938 від 01.07.1997 року, ОСОБА_3 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла у м. Харків, Україна, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 29.06.2012 р (а.с.9).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2013 року № 6-1306 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.12.2013, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належало на праві приватної власності майно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29,29/1).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2013 року № 6-1300 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.12.2013, позивачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належить частка у праві спільної часткової власності на майно за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.30,35).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2013 року № 6-1303 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.12.2013, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належала частка у праві спільної часткової власності на майно за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.28,34).
05.12.2023 року позивач звернувся до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його сина - ОСОБА_1 , 1964 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.58).
Згідно інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.12.2023 року, станом на 14.08.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1964 р.н., позивач - ОСОБА_1 , 1940 р.н., відповідач - ОСОБА_2 , 1994 р.н.(а.с.67/1).
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що батьками відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.10).
16.08.2024 року позивач ОСОБА_1 , 1940 р.н., звернувся до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою, в якій вказав, що після смерті його померлого сина - ОСОБА_1 , 1964 р.н., залишилась спадщина, яка складається з права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; права власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; Вказане майно є особистим майном спадкодавця. Спадкоємцем на зазначене спадкове майно, згідно ст. 1261 ЦК України є повивач - батько спадкодавця та відповідач - син спадкодавця. Крім того, в заяві зазначено, що спадщина прийнята наступним чином: позивачем - шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а відповідачем - фактично, оскільки останній проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою. Також, позивач просив оформити його спадкове право та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спадщини на вищезазначене спадкове майно, а на частку спадщини залишити відкритою за відповідачем - сином спадкодавця, який оформить своє спадкове право пізніше. (а.с.70).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2024 року № 6-1846, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , видано свідоцтво про право на спадщину на частку спадщини, яка складається з права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.77).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2024 року № 6-1847, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , видано свідоцтво про право на спадщину на частку спадщини, яка складається з права власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.78/1).
Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , вартість вказаного майна становить 259367,00 грн.(а.с.19-22).
Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_2 , вартість вказаного майна становить 392144,00 грн.(а.с.24-26).
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно із частиною 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).
Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 1 та 2 статті 1220 ЦК України).
У частинах 1 та 2 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач - син спадкодавця на дату смерті спадкодавця проживав в Російській федерації.
Також, позивачем надано довідку № 40 від 02.08.2024 року, яка видана житловим кооперативом «Урожай» ОСОБА_1 , 1940 р.н. Як вбачається з довідки, ОСОБА_1 , 1940 р.н., мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , і за цією адресою онук останнього - ОСОБА_2 ,1994 р.н., який проживає у Росії, м. Сєвєроморськ, ніколи не мешкав (а.с.13).
Згідно інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.12.2023 року, сформованої на запит заступника завідувача Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Теленковим В.С., станом на 14.08.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1964 р.н., позивач - ОСОБА_1 , 1940 р.н., відповідач - ОСОБА_2 , 1994 р.н.(а.с.67/1).
З інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 06.09.2024 року, сформованої на запит судді Комінтернівського районного суду м. Харкова, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1964 р.н., позивач - ОСОБА_1 , 1940 р.н., відповідач - ОСОБА_2 , 1994 р.н.(а.с.39).
Крім того, суд приймає до уваги заяву позивача ОСОБА_1 , 1940 р.н., подану 16.08.2024 року до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, в якій останній вказав, що спадщина після його померлого сина прийнята наступним чином: позивачем - шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а відповідачем - фактично, оскільки останній проживав та був зареєстрований за спадкодавцем за однією адресою. Також, позивач просив оформити його спадкове право та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спадщини на вищезазначене спадкове майно, а на частку спадщини залишити відкритою за відповідачем - сином спадкодавця, який оформить своє спадкове право пізніше. (а.с.70).
Враховуючи вище викладене, суд приймає до уваги, що на момент відкриття спадщини відповідач був зареєстрований разом із спадкодавцем, факт непроживання відповідача ОСОБА_2 разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини не підтверджений, належні докази щодо іншого, відмінного від місця реєстрації, місця проживання відповідача суду не надані, крім того, суд враховує положення ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до яких право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, суд приходить до висновку, що відповідач, який відповідно до статті 1261 ЦК України має право на спадкування за законом у першу чергу, й в силу вимог частини третьої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, а відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають.
Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП : НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя О.О.Маньковська