Справа № 302/304/22
Провадження № 22-ц/4806/1355/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

08 січня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Дудурич Ігор Володимирович, на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 квітня 2022 року у складі судді Кривки В.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Міжгірського районного суду від 29 квітня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб, укладений 09.08.2008 між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - відсутній, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) у виконкомі Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 48, - розірвано.

Рішення про розірвання шлюбу, після набрання законної сили направити в Міжгірський відділ ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - відсутній, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.02.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми стягнення аліментів за один місяць.

Вирішено питання про стягнення судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Дудурич І.В., подав до Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивував тим, що копію рішення суду від 29.04.2022 скаржнику вручено не було. Скаржник не брав участі у справі, оскільки про її розгляд не знав. Оскільки є особою з інвалідністю з обмеженими можливостями для пересування, єдиним способом отримання документи є засоби поштового зв`язку. Однак скаржник не отримував жодних документів поштою. Про винесене рішення такий дізнався тільки 11.11.2024 року у телефонному режимі із Відділу ДВС у місті Ужгороді. В подальшому 19.11.2024 представник скаржника звернувся до Міжгірського районного суду із заявою про отримання оскаржуваного рішення, у видачі якого йому було відмовлено, у зв`язку із необхідністю сплати судового збору за повторну видачу судового рішення. 25.11.2024 року представник скаржника ознайомився з оскаржуваним судовим рішенням у підсистемі "Електронний суд" після надання доступу до електронної справи. Посилаючись на зазначене та те, що скаржник не мав можливості прийняти участі у справі, не отримував рішення суду, вважає, що має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Вказану справу витребувано з Міжгірського районного суду Закарпатської області.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною 3 статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Ухвалою Міжгірського районного суду від 01.03.2022 матеріали справи за вказаним позовом прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22), копію зазначеної ухвали разом із позовною заявою вручено відповідачу 11.03.2022.

29.04.2022 року судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення та 06.05.2022 року надіслано учасникам справи копію такого (а.с.28).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 29), копію оскаржуваного рішення отримано ОСОБА_1 18.05.2022 року.

Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції майже через 3 роки, скаржник вказує, що рішення суду першої інстанції не отримував.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи та отримав копію оскаржуваного рішення ще 18.05.2022, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22, 29).

При цьому, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу лише 24.12.2024 року, тобто після спливу майже трьох років з дня ухвалення судового рішення.

Згідно ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, з врахуванням вищенаведених обставин, оскільки апеляційна скарга подана після спливу майже трьох років з дня ухвалення оскаржуваного рішення, а тому суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Дудурич Ігор Володимирович, на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 квітня 2022 року у складі судді Кривки В.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: