Справа № 602/1173/23
Провадження № 6/602/4/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" січня 2025 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого РАДОСЮКА А. В.

при секретарі ДОМЧУК В. І.

за участю представника боржника адвоката Матвійчука В. М., представника стягувача адвоката Никифорака В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці заяву ОСОБА_1 про встановлення розстрочки виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Матвійчук В.В. звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 29 березня 2024 року в цивільній справі №602/1173/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики.

В обгрунтування заяви посилається на те, що в провадженні Шумського відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться на виконанні виконавчий лист № 602/1173/23 від 14.05.2024 року, виданий Лановецьким районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у розмірі 474226,00 грн., розмір судового збору, який належить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 становить 4744,47 грн. Крім цього, з ОСОБА_1 підлягає стягненню виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Загальна сума стягнення за виконавчим провадженням № 75905101 становить 527050,52 грн. Дана сума є непомірно великою для боржника. Боржник не відмовляється від виконання рішення суду, проте, намагається знайти шляхи сплати боргу без необхідності в примусовому порядку реалізувати його нерухоме майно на прилюдних торгах в рамках ВП.

Станом на дату пред`явлення даної заяви ОСОБА_1 немає стабільного заробітку, має періодичні нестабільні доходи, які не можуть покрити всю суму заборгованості за два-три місяці, а тому встановлення розстрочки має визначальне значення для боржника, а тому просить розстрочити виконання рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 29.03.2024 року у справі № 602/1173/23 строком на один рік, шляхом встановлення наступного графіку внесення періодичних платежів: 4000,00 грн. в перший місяць після встановлення розстрочки рішення суду; 44277,32 в наступні 11 місяців по повного виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник боржника адвокат Матвійчук В.В. заяву про відстрочення виконання судового рішення підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, так як ОСОБА_1 має намір виконати рішення суду.

В судовому засіданні представник стягувача адвокат Никифорак В. М. пояснив, що боржник ОСОБА_1 є матеріально та фінансово забезпеченою особою, його фінансовий стан свідчить про об`єктивну спроможність погасити борг за договором позики. Зазначає, що для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів, обов`язково мають враховуватися інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийняте рішення. З огляду на вказане просить відмовити у задоволенні заяви про розстрочення рішення суду.

Представник Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, у якій начальник Шумського відділу ДВС просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши матеріали даної справи, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 29 березня 2024 року у цивільній справі № 602/1173/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики , стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 474226,00 грн. та 4744,47 грн. сплаченого судового збору.

14.05.2024 року Лановецьким районним судом Тернопільської області на поштову адресу представника позивача адвоката Никифорак В.М. було направлено копію рішення суду від 29.03.2024 року, яке набрало законної сили, по справі № 602/1173/23 та виконавчий лист про стягнення суми боргу з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, відстрочення виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при розгляді заяв щодо відстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, надання відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Суд вважає, що обставини, на які посилається представник боржника, не можна розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України, унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про недоведеність представником боржника належними та допустимими доказами підстав для відстрочення виконання рішення суду, а тому, заява представника боржника ОСОБА_1 адвокат Матвійчук В.В. про встановлення розстрочки виконання рішення суду не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.267,354,435 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення розстрочки виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики відмовити.

Повне судове рішення буде складене 13 січня 2025 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Суддя: А. В. Радосюк