МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2025 р. Справа №370/2969/24

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат,

в с т а н о в и в :

04.10.2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 04.08.2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час перебування у якому у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03.02.2016 року шлюб між ними розірвано.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03.12.2014 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання спільних синів до їх повноліття.

З 01.09.2021 року ОСОБА_3 навчався на контрактній основі у Національному транспортному університеті, який закінчив 30.06.2023 року.

Після досягнення старшим сином ОСОБА_5 повноліття вона не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

З 02.09.2023 року син ОСОБА_5 навчається на контрактній основі у Національному транспортному університеті для здобуття ступеня вищої освіти магістра, вартість навчання за весь строк становить 46 900,00 грн.

За період 2023/2024 роки навчання сина ОСОБА_5 позивач сплатила 33 500, 00 грн.

Умови договорів про навчання не включають оплату за проживання у гуртожитку, додаткові освітні послуги та загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 212 200, 00 грн.

Вказані освітні послуги, належне харчування, одяг, засоби гігієни та інші побутові речі оплачуються позивачем. На прохання до відповідача про матеріальну допомогу їй в оплаті за навчання відповідач не відреагував.

Крім того, позивач посилалася на те, що спільний з відповідачем син ОСОБА_6 закінчив середню школу та вступив до вищого навчального закладу в Словацькій Республіці, для вступу до якого йому була необхідна допомога у підготовці для складання іспитів. Для вибору навчального закладу, підготовки, умов та освітнього напрямку, формування пакету вступних документів, передбаченого в процесі вступу вимогами Міністерства освіти Словацької Республіки та обраного ВНЗ є проходження курсів словацької мови та доступ до проходження курсів, в зв`язку з чим укладено Договір про надання послуг від 11.03.2024 року щодо вступу до ВНЗ у Словацькій Республіці. Відповідно до умов зазначеного договору позивачем сплачено витрати на загальну суму 64 435,00 грн.

Також позивач посилається на те, що нею понесені витрати на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у загальній сумі 2 048,00 грн.

Позивач вважає, що оскільки відповідач є працездатною особою, тому зобов`язаний виконувати свої батьківські обов`язки щодо утримання своїх дітей пов`язані з наданням їм освіти.

Тому позивач просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень, 00 копійок, щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьох річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою; стягнути з відповідача на її користь витрати на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчатися, що викликані особливими обставинами (оплата за навчання у ВНЗ) разово в сумі - 16 750 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень, що складає 50 % від загальної суми додаткових витрат, а саме: 16 750 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень, що складає 50 % від загальної суми понесених витрат на оплату за навчання у Національному транспортному університеті за 2023-2024 навчальний рік - у розмірі 33 500 гривень; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що викликані особливими обставинами (оплата за навчання у ВНЗ) разово в сумі 32 217 (тридцять дві тисячі двісті сімнадцять) грн. 00 коп., що складає 50 % від загальної суми додаткових витрат понесених на оплату до вступу на навчання на факультет виробничих технологій Кошицького Технічного Університету, розташований у Прешові, за 2024/2025 навчальному році; стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правову допомогу (юридичні послуги адвоката) у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою суду від 07.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач заперечуючи позовні вимоги вказав, що подані позивачем докази на підтвердження оплати за навчання сина ОСОБА_5 є неналежними та недопустимими, оскільки копії квитанцій свідчать про сплату коштів за навчання самим сином, а не позивачкою. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження можливого доходу самого сина ОСОБА_5 , також позивачем не подано докази про отримання доходів самим відповідачем та що він має можливість надавати матеріальну допомогу. Подані позивачкою докази щодо навчання сина ОСОБА_5 не відносяться до витрат на здобуття освіти, а є додатковими витратами на дитину. Щодо сплати аліментів на неповнолітніх дітей, вказав, що він сплачував їх завдяки заощадженням його та його батьків, які вичерпалися. Згідно наданого виконавчою службою розрахунку із сплати аліментів станом на 01.10.2024 року наявна переплата у сумі 15 189,35 грн. Позивачка вимагає компенсації 1/2 здійснених нею витрат, проте не співставила їх з отриманими аліментами коштами, та тотожними сумі аліментів витратами зі свого боку, як мати їхніх спільних дітей. Також вказав, що він не має постійного доходу. Позовні вимоги не визнає, а тому просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

У відзиві відповідач також заявив клопотання про витребування доказів, яке суд залишає без задоволення, оскільки такі докази не є необхідними для вирішення даної справи і мають значення для вирішення даної цивільної справи, враховуючи зміст заявлених вимог.

У встановлений судом строк позивач подала заперечення на відзив, у яких заперечуючи обставини викладені відповідачем у відзиві, просить задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року (а.с. 12).

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03.02.2016 року шлюб між ними розірвано (а.с. 13).

За час перебування у шлюбі у сторін по справі народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03.12.2014 року у справі № 370/2031/18 з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання спільних синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до їх повноліття (а.с. 14).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття.

Згідно довідки №134 від 06.06.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 11-Б класі Макарівського ліцею №1 Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області з 01.09.2019 по даний час. Мати, ОСОБА_1 , систематично займається вихованням свого сина, дитина повністю знаходиться на її утриманні. Батько, ОСОБА_2 , під час навчання сина не відвідував, навчанням дитини не цікавиться, на батьківських зборах класу не був присутнім (а.с. 24).

З 01.09.2021 року ОСОБА_3 навчався на контрактній основі у Національному транспортному університеті, який закінчив 30.06.2023 року та отримав диплом бакалавра (а.с. 30-35). Загальна вартість за 2021/2022 та 2022/2023 навчальні роки склала 51 500,00 грн (а.с. 25).

З 02.09.2023 року ОСОБА_3 навчається на контрактній основі у Національному транспортному університеті, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 46 900,00 грн (а.с. 26-28).

Згідно довідки №57 від 09.01.2024 року строк закінчення ОСОБА_3 закладу освіти - 31.01.2025 року (а.с. 29).

Факт оплати за завчання підтверджується квитанціями за період з 29.09.2023 року по 29.05.2024 року на загальну суму 33 500,00 грн (а.с. 36-44).

Щодо вказаних у відзиві відповідачем обставин про те, що у вказаних вище квитанціях платником зазначений сам ОСОБА_3 , що на його думку може свідчити про оплату коштів за навчання не позивачкою, а сином з можливого його доходу, суд відхиляє, оскільки вказане є лише його припущенням. Крім того суд зауважує, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання.

Також, як вказала позивач та що встановлено судом, ОСОБА_4 11.03.2024 року уклав договір про надання послуг з ФОП ОСОБА_7 , для вибору навчального закладу, підготовки, умов та освітнього напрямку, формування пакету вступних документів, передбаченого в процесі вступу вимогами Міністерства освіти Словацької Республіки та обраного ВНЗ, проходження курсів словацької мови та доступ до проходження курсів. Відповідно до умов зазначеного договору позивачем сплачено витрати на загальну суму 64 435,00 грн. (а.с 45-60).

Щодо поданих позивачем понесених нею витрат на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у загальній сумі 2 048,00 грн, суд відноситься критично, оскільки такі докази не відносяться до предмету доказування у даній справі.

Досліджуючи відзив відповідача та надані на їх підтвердження докази, судом встановлено, що відповідачем подано копію трудової книжки, де останнім записом міститься запис від 22.10.2017 року про закінчення виплати відповідачу по безробіттю (а.с. 83).

Згідно розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа у справі № 370/2031/18 від 03.06.2019 року виданого Макарівським районним судом Київської області про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , станом на 01.10.2024 року наявна переплата по сплаті аліментів у сумі 15 189,35 грн. (а.с. 84).

Згідно довідки № 69 від 11.10.2024 року відповідач не перебуває на обліку, як безробітний в Калуській філії Івано-Франківського ОЦЗ (а.с. 85).

Щодо отриманих відповідачем доходів за період з І кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року подано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу нарахованого податку та військового збору станом на 16.10.2024 року (а.с. 85 зворот - 86).

При цьому, суд зауважує, що відповідач знаходиться є працездатним, доказів зворотнього ним не надано. Також відповідачем не надано відомостей про стан здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц та від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Окрім того, відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі.

При цьому, Законом України «Про держаний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року, залишиться без змін протягом усього наступного року. Таким чином, станом на день пред`явлення позову 04.10.2024 року і впродовж 2025 року прожитковий мінімум в Україні становитиме 3 028,00 грн. для працездатних осіб.

При визначенні розміру аліментів щодо ОСОБА_3 , суд враховує, що повнолітній син навчається в Національному транспортному університеті на денній формі навчання з 01.09.2023 року, строк закінчення закладу освіти 31.01.2025 року, працевлаштуватися він не має змоги у зв`язку з навчанням, а також враховуючи матеріальне становище як позивача так і відповідача, які є працездатними, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання повнолітнього сина, саме в заявленому розмірі та те, що син потребує аліментів саме в такому розмірі, також суд враховує заперечення відповідача щодо сплати аліментів.

Крім того, при визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд також враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я сторін, матеріальне становище відповідача. Враховує необхідність оплати за навчання, придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, ту обставину, що син ОСОБА_5 , як повнолітня особа, повинен і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення. Тому суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на повнолітнього сина ОСОБА_5 3 028,00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним 23-х років за умови продовження навчання.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд постановою у справі № 622/373/16-ц від 29.01.2018 року роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 КЦС ВС зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Також суд зробив висновки, що наявність переплати за аліментами може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину (постанова КЦС ВС від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19).

При цьому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.

Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Проте, зазначена норма закону регулює правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, лише у спосіб сплати аліментів, в розмір яких має включатися і вартість навчання та інших освітніх послуг.

Стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, без стягнення аліментів, стаття 199 СК України не передбачає.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що судом вирішено питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, в розмір яких враховано вартість навчання та інших освітніх послуг, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат у сумі 16 750, 00 грн., пов`язаних з оплатою навчання повнолітнього сина.

Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що викликані особливими обставинами (оплата за навчання у ВНЗ) разово в сумі 32 217,00 грн, що складає 50% від загальної суми додаткових витрат понесених позивачем на оплату до вступу на навчання на факультет виробничих технологій Кошицького технічного університету, який розташований у Прешові (Словаччина), за 2024/2025 навчальному році, суд зазначає наступне.

Верховний Суд вказав, що витрати на навчання дитини з метою здобуття професійної освіти за кордоном, за наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти, не відносять до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини (постанова КЦС ВС від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19).

При цьому, позивачем не спростовано вказаної обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даній справі позивачем заявлено до стягнення з відповідача позовних вимог на загальну суму 52 967,000 грн, судовий збір у даній справі становить 1 211,20 грн. Позов задоволено частково на загальну суму 3 028,00 грн. Оскільки позивач при подачі даного позову звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 69,28 грн (3 028,00 грн (задоволені позовні вимоги) х 100% : 52 967,00 грн (заявлені позовні вимоги) = 5,72 % (процент задоволених позовних вимог), 1 211,20 грн (судовий збір станом на день подачі позову) х 5,72 % : 100% = 69,28 грн).

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами у тому випадку, коли недотримано вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Проте відповідачем дане клопотання не заявлялося.

Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір № 73 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 12.08.2024 року (а.с. 63-64), додаткову угоду №1 від 12.08.2024 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с. 65), квитанцію про сплату послуг адвоката у сумі 10 000,00 грн. (а.с. 66), документи, що підтверджують повноваження адвоката (а.с. 67-70).

У даній справі позивачем заявлено до стягнення з відповідача позовних вимог на загальну суму 52 967,000 грн. Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 10 000,00 грн., які повністю підтверджені наданими належними доказами.

Суд позов позивача задовольнив частково на загальну суму 3 028,00 грн. Відповідно на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 572,00 грн (3 028,00 грн (задоволені позовні вимоги) х 100% : 52 967,00 грн (заявлені позовні вимоги) = 5,72 % (процент задоволених позовних вимог), 10 000,00 грн (судові витрати на професійну правничу допомогу) х 5,72 % : 100% = 572,00 грн).

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355, 430 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 3 028,00 грн., щомісяця, починаючи з 04.10.2024 року та до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір в розмірі 69,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 572,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.01.2025 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Л.В. Білоцька