Справа № 368/1094/24
Рішення

Іменем України

"09" січня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Назаренко А.І.

позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

та відповідача ОСОБА_3

розглянувши під час підготовчого засідання в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:

позивачі просять суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , обґрунтовуючи позов наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

17.08.2005 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. за реєстровим № 2766, згідно з яким належний їй житловий будинок у АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , вданим Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23.04.2024 року.

На даний час відомості про прийняття спадщини ОСОБА_4 ОСОБА_6 відсутні. Чи відкривалася спадкова справа після ОСОБА_7 за заявою померлого ОСОБА_6 позивачам не відомо.

Отже, живими спадкоємцями за заповітом після ОСОБА_4 є позивачі.

Серед інших осіб, які могли б претендувати на спадщину ОСОБА_4 у разі спадкування за законом, є ОСОБА_3 , яка є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Інші спадкоємці на майно померлої ОСОБА_7 відсутні.

Отже, позивачі можуть успадкувати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за її заповітом, складеним 17.08.2005 року та посвідченим державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. за реєстровим № 2766.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст.1216 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно мається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно.

Для оформлення спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 позивачі звернулися до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської касті Мозгового Є.В.

Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мозгового Є.В. від 22.05.2024 року №26/01-16 та №27/01-16, видати позивачам свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Отже, вирішити питання щодо спадкування майна померлої ОСОБА_4 в нотаріальному порядку неможливо через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Таким чином, дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво з спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У випадку, коли нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за позивачами права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання їхнього законного права.

При цьому, відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець за законом або за заповітом може звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому тим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, у випадку, коли нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Пунктом 9 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Окрім заповіту ОСОБА_4 від 17.08.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. за реєстровим №2766, підставою для визнання за позивачами права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є наявні у позивачів:

?технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений станом на 06.05.2024 року;

?довідка КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 18.06.2024 року №БЦ-1456, відповідно до якої станом до 01.01.2013 року, згідно з відомостями, що містяться а реєстрових книгах, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 (1/2 частина зазначеного житлового будинку - на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 13.10.1994 року, посвідченого приватним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори р.№ 991, про що внесено запис до реєстрової книги №10, реєстровий №3946; та інша 1/2 частина зазначеного житлового будинку - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.10.1994 року, посвідченого приватним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори р.№993, про що внесено запис до реєстрової книги №10, реєстровий №3946.

Отже, оскільки нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та відсутні будь-які інші способи для реалізації їхніх спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за позивачами права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за рішенням суду.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги позивач визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

17.08.2005 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. за реєстровим № 2766, згідно з яким належний їй житловий будинок у АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , вданим Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23.04.2024 року.

На даний час відомості про прийняття спадщини ОСОБА_4 ОСОБА_6 відсутні. Чи відкривалася спадкова справа після ОСОБА_7 за заявою померлого ОСОБА_6 позивачам не відомо.

Отже, живими спадкоємцями за заповітом після ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Серед інших осіб, які могли б претендувати на спадщину ОСОБА_4 у разі спадкування за законом, є ОСОБА_3 , яка є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Інші спадкоємці на майно померлої ОСОБА_7 відсутні.

Отже, позивачі можуть успадкувати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за її заповітом, складеним 17.08.2005 року та посвідченим державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. за реєстровим № 2766.

Для оформлення спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 позивачі звернулися до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської касті Мозгового Є.В.

Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мозгового Є.В. від 22.05.2024 року №26/01-16 та №27/01-16, видати позивачам свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Отже, вирішити питання щодо спадкування майна померлої ОСОБА_4 в нотаріальному порядку неможливо через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об`єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 328, 1216 ЦК України,право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до статті 1218 ЦК України.

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною першою статті 182, частинами 1, 2 статті 331 ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно приписів частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності з п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачами, як спадкоємцями за заповітом, по частині на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.01.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко