Провадження №2/367/1825/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

09 січня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Собіної М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка зазначає, що 23 лютого 2002 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що потім був розірваний у судовому порядку. Від шлюбу мають доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована разом з нею. Відповідач зареєстрований в Бучанському районі. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Національному транспортному університеті. Їх донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, вона щороку сплачує за навчання 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень згідно договору про надання освітніх послуг № 1784-23 (копія договору додається). Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 27.09.2024 року та до закінчення нею навчання у Національному транспортному університеті але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, додатково зазначила, що відповідач не приймає участі в утриманні доньки, яка навчається, матеріально не допомагає оплачувати навчання. Просила суд стягнути з відповідача матеріальну допомогу по навчанню дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що не визнає позовні вимоги. Вважає, що він не має можливості допомагати дитині. Його виписали з будинку, тому йому ніде проживати. Він сплачує аліменти на меншу неповнолітню дитину у розмірі 25 відсотків свого доходу. Зазначив, що його дохід складає приблизно 12-15 тисяч гривень з преміями, однак, з нього стягують аліменти на неповнолітню дитину та є ще заборгованість по аліментах.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є: ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Згідно заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 23 лютого 2002 року виконкомом Бучанської селищної рад м. Ірпінь, про що 23 лютого 2002 року складено відповідний актовий запис № 22 розірвано. Зі змісту вказаного рішення судовм встановлено що від даного шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки № 0073 від 11.09.2024 р. ОСОБА_4 навчається на другому курсі денної форми навчання факультету менеджменту, логістики та туризму Національного транспортного університету (за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб) для здобуття ступеня бакалавра у групі МО-ІІ-1 за спеціальністю «Менедмент», ОП «Менеджмент організації та адміністрування (транспортний менеджмент)». Термін навчання: з 01.09.2023 року по 23.06.2027 року.

Згідно договору № 1784-23 від 12.08.2023 року укладеного між Національно транспортним університетом та ОСОБА_1 вбачається, що загальна вартість освітньої послуги ОСОБА_4 - навчання за денною формою у 2023-2027 роках для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр за спеціальністю 073 менеджмент ОП, менеджмент організації та адміністрування за весь строк навчання становить 104000,00грн.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Як встановлено ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, слід керуватися нормами ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину настає за умов: 1) продовження навчання; 2) у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги; 3) вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка чи син.

У випадку, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно ч.1. ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не заперечено факт проживання доньки ОСОБА_4 з позивачкою.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Відтак із системного аналізу вказаних норм випливає, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню такі обставини як потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Одночасно, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Відповідачем не спростовано твердження позивача, про те, що повнолітня ОСОБА_4 , навчається на денній формі навчання на платній основі.

Суд звертає увагу, на те, що при розгляді справи, учасниками було повідомлено, а позивачем не заперечено, того факту, що з відповідача стягувалися аліменти на утримання дітей - неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та неповнолітню ОСОБА_4 . Станом на день розгляду справи з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 стягуються щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів. Крім того, з доходів відповідача стягується, ще заборгованість по аліментах що були призначені судом на утримання ОСОБА_4 , на час коли вона була неповнолітньою.

Відповідачем не надано жодних належних доказів, про те, що він не може надавати матеріальної допомоги повнолітній доньці, яка навчається.

Жодних клопотань чи заяв зі сторони відповідача, щодо підтвердження його тяжкого фінансово-матеріального становища подано до суду не було.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, виходячи із принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, стану здоров`я відповідача та можливості його працювати, суд вважає за необхідне стягнути аліменти із відповідача на користь позивача на утримання доньки яка продовжує навчання в частці від доходу відповідача в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 30.09.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Крім того, суд зауважує, що розмір аліментів, на якому наполягала позивачка є необґрунтовано завищеним, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. 12, 76, 78, 80, 141, 263-265, 352, 354, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 30.09.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза