13.01.2025 Справа № 756/9073/24
Унікальний номер 756/9073/24
Номер провадження 2/756/510/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.

за участі позивача - ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED «BitCapital» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати договір таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

08 серпня 2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить визнати недійсним кредитний договір №-155907 укладений 09 травня 2024 року між ним та GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED «BitCapital».

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між сторонами укладений договір позики, за умовами якого він отримав 350 USDТ, на умовах строковості та платності шляхом перерахування на електронний гаманець. Строк дії договору до 23 травня 2024 року. Після закінчення строку дії договору відповідач систематично вчиняв неправомірні дії з метою примусити повернути кошти. Позивач вважає договір позики недійсним, посилаючись на ті обставини, що компанія GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED «BitCapital» зареєстрована на території Сполученого Королівства, здійснює діяльність з надання позики в крипто валюті без отримання відповідної ліцензії, не являється фінансовою установою. Також вважає, що укладений договір суперечить вимогам ст. 11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо зазначення обов`язкових умов, які мають бути в кредитному договорі. Також, як підставу заявлених вимог зазначає, що в порушення ст.3 ЗУ «Про споживче кредитування», забороняється надавати кредит в іноземній валюті. Також зауважує, що кредитування в крипто валюті, через електронний гаманець не легалізовано в Україні, тому просить задовольнити позов.

Рух справи

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2024 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 09 жовтня 2024 року. Декілька раз підготовче засідання відкладалось через неявку сторін та їх представників.

11 листопада 2024 року сторони та їх представники в підготовче засідання не з`явились, закрито підготовчий розгляд та призначено справу до судового розгляду на 09 січня 2025 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повідомив, що 09 травня 2024 року уклав із GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED «BitCapital» договір позики та отримав на свій електронний гаманець 350 USDТ, які в подальшому використав за власним міркуванням. Вчасно кошти позичальнику не повернув, через фінансові складнощі. Відповідач намагався залякуванням та погрозами, шантажем, дзвінками рідним та близьким вимагати повернення коштів та відсотків. Наполягав на задоволенні позовних вимог з мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Заяв або клопотань про відкладення судового розгляду не надходило.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини справи

Між ОСОБА_1 та GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED «BitCapital» 09 травня 2024 року укладено договір позики «Експрес» №-155907.

Відповідно до умов укладеного договору, ОСОБА_1 отримав в позику 13930 грн, що є еквівалентом 350 дол.США, згідно курсу продажу за курсом Нацбанку. Вартість позики для розрахунку кількості USDТ до повернення позичальником визначається пропорційно зміни курсу продажу дол..США до гривні. Строк позики складає 15 календарних днів. Позика має бути повернута до 23 травня 2024 року, включно. Строк може бути продовжений за взаємною згоду, шляхом укладання додаткової угоди. Позичальник сплачує проценти за користування позикою, у USDТ за фіксованою ставкою 3% від вартості позики. (п.2.4).

Сторони погодили, що за умови сталого курсу долару США до гривні,який прямо впливає на розмір процентів а комісії за цим договором в гривневому еквіваленті, та зафіксований сторонами у п.2.1 цього договору, позичальник зобов`язується повернути в останній день володіння та розпорядження позикою 350 USDТ, безпосередня позика та сплатити 157,5 USDТ, що у гривнях складає 6268,5 грн - поценти за строк користування та розпорядження; 14 USDТ, що у гривні складає 557,2 грн - одноразова комісія за отримання позики; 21 USDТ, що у гривні складає 835, 8 грн - разова комісія за обслуговування електронного кабінету та договору. (п.2.9 договору).

За умовами п.8.5.2 до укладання договору позичальник надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання в якості аналога власноручного підпису, для підписання цього договору електронного цифрового підпису.

Позичальник в договорі зазначив номер електронного гаманця та договір підписаний електронним підписом.

В судовому засіданні позивач визнав отримання ним грошових коштів в позику, шляхом зарахування на його електронний гаманець та підписання договору й отримання його примірнику на електрону пошту.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання недійсним договору позики №-155907 укладений 09 травня 2024 року між позивачем та GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED «BitCapital» Криловим Д.О. надано суду в якості письмових доказів копію договору.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Дослідивши умови оспорюванного договору позики, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним договору позики, не знайшли свого підтвердження належними доказами.

По перше, позивач помилково ототожнює поняття позика та кредит, які за своїм правовим регулюванням є різними договорами.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позика - це передача однією стороною (позикодавцем) у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Активами, які отримує позичальник можуть бути: грошові кошти в готівковій або безготівковій формі; товари, матеріали та інше; матеріальні цінності, які можна оцінити і встановити на них фіксовану вартість.

Відповідно до статті 1054 ЦК України кредит - це завжди передача банком або іншою фінансовою установою (кредитодавцем) грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. За кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кошти та сплатити проценти за користування.

Посилання позивача, що умови укладеного договору позики не місять обов`язкові умови, які мають бути зазначені в кредитному договорі, що передбачені ст.11,18 «Закону України про захист прав споживачів», не можна визнати обґрунтованими, тому що дія цього закону застосовується до відносин споживчого кредитування, який між сторонами не укладався.

Твердження позивача, що відповідач не є фінансовою установою та не має відповідної ліцензії на надання коштів на споживчий кредит та порушення вимог діючого законодавства, судом не приймаються до уваги, оскільки між сторонами виникли правовідносини з договору позики, а не кредитування, на які не розповсюджується дія законодавства щодо споживчого кредитування.

Посилання позивача на не, що в укладеному договорі визначено предмет має позики в USDТ(киптовалюті), дол.США, із зазначенням його гривневого еквіваленту за курсом Національного Банку України, не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України). Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

У разі отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку саму суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

В Україні діє принцип свободи, який закріплений Конституцією України, про що свідчить зміст частини першої статті 19 основного закону, відповідно до якої правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, так відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не навів жодної норми акту цивільного законодавства України, якою б встановлювався факт протизаконності або заборони обігу USDТ криптовалюти, також позивачем не доведено, а судом не встановлено фактів невідповідності укладеного між сторонами договору позики вимогам законодавства, відсутні підстави для визнання його недійсним, а наявні у матеріалах справи докази свідчать, що оспорюваний договір позики належним чином виконано GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED «BitCapital», що визнано в судовому засіданні ОСОБА_1 щодо зарахування коштів наданих в позику на електронний гаманець.

Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів перевірено дотримання вищезазначених вимог законодавства та встановлено, що зміст і форма укладеного 09 травня 2024 року договору позики відповідають вимогам цивільного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись статтями 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 - 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до GOLDEN INTEREST GROUP LIMITED «BitCapital» про визнання недійсним договору позики «Експрес» №-155907 від 09 травня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 січня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик