Справа №705/5269/24
2/705/829/25 РІШЕННЯ
08 січня 2025 року м.Умань
Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Борщ Юлією Олексіївною, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
Адвокат Борщ Вікторія Петрівна звернулася до суду з позовом, в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просила: зменшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.01.2024 у справі № 705/6879/23 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн 20 коп. судового збору.
В обґрунтування позову зазначено, що за судовим наказом Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.01.2024 у справі № 705/6879/23 за заявою ОСОБА_2 присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Як батько, позивач намагається приймати участь у вихованні й утриманні дитини по мірі своїх можливостей, не заперечує проти необхідності надання матеріальної допомоги, в посильному для нього об`ємі та відповідно до потреб дитини. Проте, на даний момент у позивача змінився матеріальний стан та значно погіршився стан здоров`я, через отримання численних травм, пов`язаних з проходженням військової служби. Позивач сам потребує коштів на відновлення власного здоров`я і не в змозі здійснювати виплати аліментів в розмірі встановленому наказом суду від 11.01.2024. До останнього часу у сторін був відсутній спір щодо утримання дитини, оскільки той сам виявляв ініціативу в наданні матеріальної допомоги в розмірі не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на яку, відповідач згодна. Більш того, оскільки позивач перебуває у лавах ЗСУ, то про рішення суду про стягнення з нього аліментів позивач дізнався вже після його постановлення, отримавши адресовану йому постанову про відкриття виконавчого провадження та з`ясувавши, що із його заробітної плати утримано 50 %. Вказані відрахування є несправедливими. Позивач є військовослужбовцем, майже увесь дохід витрачає на закупівлю амуніції, їжі та одягу для подальшої участі у військових діях та службі ЗСУ. Після понесення витрат у нього не залишається достатньо коштів для сплати аліментів у повному розмірі та на забезпечення для себе достатнього рівня життя. Крім того, на утриманні позивача перебуває власна родина (дружина ОСОБА_4 ) та непрацездатні батьки ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) теж потребують матеріальної допомоги. Додатково до цього представником позивача зазначено, що згідно довідки МСЕК, мати позивача має 3 групу інвалідності і потребує додаткових матеріальних витрат для лікування. Тобто, ураховуючи зміни сімейного стану, які відбулися у позивача, наявні правові підстави для зменшення розміру аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини із 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Усі вищезазначені обставини справи свідчать про те, що позивач зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище не лише спільної з відповідачем дитини, а й непрацюючого батька, матері-інваліда та дружини, з якою перебуває у шлюбі. На сьогоднішній день позивач сам потребує значних коштів на відновлення власного стану здоров`я через травми, пов`язані з проходженням військової служби. У зв`язку з цим, відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою в силу погіршення матеріального становища та інших обставин, які мають істотне значення для розгляду справи.
Ухвалою судді від 27.09.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.
23.10.2024 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до неї про зменшення розміру аліментів. У відзиві зазначила, що в позовній заяві позивач вказує, що у нього змінився матеріальний стан у зв`язку з тим, що у нього погіршився стан здоров`я, через отримання чисельних травм, контузій та поранень, на підтвердження даного факту надав довідку про обставини травми та копії медичних висновків та обстежень. Дані докази підтверджують той факт, що позивач отримав контузію та садно лівого вуха та той факт, що він перебував на лікуванні, але жодного висновку ВЛК чи МСЕК щодо втрати працездатності не надав, також не були надані чеки та платіжні доручення за проведене лікування. Чинне законодавство гарантує військовослужбовцям право на безоплатне отримання психологічної реабілітації, щорічне медичне обстеження і диспансеризацію із залученням необхідних спеціалістів, безоплатне забезпечення ліками, стоматологічну медичну допомогу, санаторно-курортне лікування. Позивач зазначає, що так, як він військовослужбовець, то він майже весь дохід витрачає на закупки амуніції, їжі та одягу для подальшої участі у військових діях та службі в ЗСУ. Проте жодних доказів, що підтверджують даний факт відповідач не надав. Також позивач зазначає, що на утриманні перебуває власна родина, а саме дружина та батьки. Жодного доказу непрацездатності дружини та чому тільки позивач має сам утримувати його родину, не надав, як і не надав жодного доказу, що його батьки потребують матеріальної допомоги, та того, що він надає дану матеріальну допомогу. Окрім того, у позивача є рідний брат ОСОБА_7 , який відповідно до закону також зобов`язаний утримувати своїх непрацездатних батьків, якщо вони потребують матеріальної допомоги. Крім того, матеріали справи не містять доказів про доходи позивача ні на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, ні на час подання даного позову та відсутність у нього доходів для сплати аліментів у визначеному розмірі. Відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або наявні інші підстави, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному розмірі.
Станом на день розгляду справи позивач ОСОБА_1 відповідь на відзив до суду не надіслав.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками являються: батьком ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим (повторно) 01 грудня 2023 року.
Відповідно до судового наказу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2024 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 15 грудня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою головного державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.02.2024 відкрито виконавче провадження № 74174246 з примусового виконання судового наказу № 705/6879/23 від 11.01.2024.
Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються сімейним законодавством України.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.
Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту зміни сімейного стану ОСОБА_1 не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі позивачем не надано. Посилання позивача на укладення шлюбу з ОСОБА_4 не є підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому суд бере до уваги, що позивачем не додано до суду доказів на підтвердження зазначених обставин, в даному випадку копії свідоцтво про шлюб, як і не надано доказів непрацездатності дружини позивача та того, що остання потребує матеріальної допомоги.
Також у позовній заяві позивач зазначає, що в нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки: батько ОСОБА_5 , який є пенсіонером, та мати ОСОБА_6 , яка є пенсіонеркою та особою з інвалідністю ІІІ групи. Однак до матеріалів справи позивачем не додано доказів того, що його батьки потребують матеріальної допомоги та він її їм надає, як і не зазначено про відсутність інших осіб, які можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Позивач з 08.08.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується довідкою № 2066 від 14.12.2023.
Відповідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за вих. № 1097 від 20.07.2024, за підписом командира військової частини НОМЕР_4 , солдат ОСОБА_1 30.06.2024 одержав травму (ВТ.АБТ, Головний біль напруги. Садно лівої вушної раковини) під час захисту Батьківщини, в районі населеного пункту Макіївка Луганської області.
Відповідно до копій первинної медичної картки медичного пункту в/ч НОМЕР_4 , доданих до позову, ОСОБА_1 хворів 03.01.2024, 15.01.2024. Крім того, 02.05.2023 та 15.12.2023 отримував травми з діагнозом: АБТ, артеріальна гіпертензія, цефалгія.
Разом з тим позивач зазначає, що стан його здоров`я значно погіршився через отримання численних травм, пов`язаних з проходженням військової служби та він потребує значних коштів на відновлення стану здоров`я. Однак долучені вищезазначені докази свідчать лише про часткову непрацездатність позивача та не встановлюють ступінь непрацездатності, яка б могла слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.
Крім того, як зазначає сам позивач, він продовжує проходити військову службу, тому має можливість працювати, отримувати дохід та забезпечувати свою дитину належним чином. При цьому ним не додано жодних доказів на підтвердження своїх доходів ні на час винесення судом судового наказу про стягнення аліментів, ні на час подання даного позову до суду та відсутність доходів для сплати аліментів у визначеному розмірі.
Також матеріали справи не містять доказів витрат позивача на закупівлю амуніції, їжі, одягу для подальшої участі у військових діях та службі в ЗСУ та неможливість безоплатного отримання вище переліченого у передбачений законодавством спосіб від держави на забезпечення військовослужбовця, в тому числі і на подальше обстеження та лікування.
Позивач надає суду докази обставин, які гіпотетично можуть впливати на його стан здоров`я та матеріальний стан, проте не надано жодних доказів щодо реального погіршення його стану здоров`я та матеріального стану, наприклад, витрат на лікування, утримання сім`ї, даних про зменшення доходу за період виникнення обставин, на які посилається позивач, в порівнянні з тим періодом, коли встановлювався первісний розмір аліментів.
Наведене суперечить положенням ч. 6 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено погіршення його майнового становища, так само не доведено значного погіршення стану здоров`я, яке б перешкоджало можливості сплати аліментів. А зменшення аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітнього сина сторін та суперечитиме його інтересам.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На цих підставах суд не бере до уваги посилання позивача на рішення інших судів перших інстанції.
Також суд бере до уваги, що позивач отримує дохід, на підставі судового наказу має зобов`язання зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Таким чином, розмір аліментів, визначений судовим наказом, відповідає вимогам законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.
Тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено про неможливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, а зміна його сімейного стану та наявне погіршення здоров`я не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя О.І.Єщенко