Справа №478/1217/24 пров. №2-о/478/1/2025
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

08 січня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Луговської А.І.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду с-ще Казанка цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Казанківська селищна рада, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування особи на утриманні,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування особи на утриманні.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що вона - ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 з листопада 2002 року як дружина та чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, мали взаємні права та обов`язки.

Після військового нападу російської федерації на Україну та оголошення військового стану ОСОБА_3 19 червня 2022 року був призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стельмахівка Сватівського району Луганської області, про що Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 08 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис №481 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 08 листопада 2023 року.

10 листопада 2023 року вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою на отримання грошової допомоги від держави у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , з яким проживала як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебувала на його утримані, який помер від вибухової травми під час виконання бойового завдання.

20 листопада 2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 вона отримала повідомлення, в якому їй було роз`яснено, що для отримання своєї частки одноразової грошової допомоги їй необхідно звернутися до суду та встановити факт спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні загиблого ОСОБА_3 , тому для прийняття спадщини, що залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та з метою створення умов щодо здійснення нею права на отримання одноразової грошової допомоги, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як дружини загиблого, просила встановити факт її перебування на утриманні загиблого ОСОБА_3 та факт її проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період з листопада 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.

28 жовтня 2024 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С., в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду пояснення на заяву, в яких просить відмовити у повному обсязі в задоволенні заяви ОСОБА_1 . В обґрунтування пояснень зазначає, зокрема, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення вимог заявника, яка жодними належними, допустимими доказами не підтвердила факт проживання із ОСОБА_3 , як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому у задоволенні заяви потрібно відмовити. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на момент загибелі останнього не перебували у зареєстрованому шлюбі. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу. Не надано доказів, що підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Що стосуються невід`ємної складової сім`ї (наявності взаємних прав та обов`язків), то така відсутня у стосунках між заявником та ОСОБА_3 , з огляду на те, що виключно шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків у подружжі (ч.1 ст.36 СК України). Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (ч.2 ст.21 СК України). Звертає увагу, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце установлені відносини, які притаманні подружжю. Наголошує, що місце реєстрації за однією адресою не підтверджує факту, що між заявником та ОСОБА_3 склалися відносини притаманні подружжю. Крім того, до своєї заяви заявниця ОСОБА_1 не надала жодних документів, в яких підтверджується її доводи, що вона була на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 та матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили що вона є особою з інвалідністю чи непрацездатною, тобто, такою що не може себе самостійно себе утримувати (а.с.34-37).

Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року залучено до участі у справі, як заінтересовану особу ОСОБА_2 .

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 пояснила, що з листопада 2002 року вона проживала разом з ОСОБА_3 , як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу, та перебувала на утримані останнього, оскільки ніде не працювала. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, робили ремонти, купували меблі ті інші предмети домашнього побуту, спільно проводили свята в колі рідних та друзів. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер від вибухової травми під час виконання бойового завдання в населеному пункті Стельмахівка Сватівського району Луганської області. Зазначила, що самостійно за власні кошти провела поховання ОСОБА_3 . Так, 10 листопада 2023 року вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_4 з письмовою заявою на отримання грошової допомоги від держави у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , з яким проживала як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та у якого перебувала на утриманні, але їй було відмовлено в отримані одноразової грошової допомоги та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні загиблого ОСОБА_3 , тому заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні, яке відбувалося 30 жовтня 2024 року представник заінтересованої особи ОСОБА_4 заявлені вимоги не визнала, вважала їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підтримала доводи та обґрунтування позиції висловлені у письмових поясненнях, просила відмовити у задоволені заяви у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 та пояснила, що вона доводиться матір`ю померлого ОСОБА_3 . Починаючи з 2002 року заявниця з її сином проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, окрім того остання перебувала на утриманні її сина, так як ніде не працювала.

Представник заінтересованої особи Казанківської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».

Частиною 1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 червня 2022 року проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 , що підтверджується Військовим квитком серії НОМЕР_3 від 19 червня 2022 року (копія) (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08 листопада 2023 року Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 38 років у селі Стельмахівка Сватівського району Луганської області, про що 08 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис №481 (копія) (а.с.12).

З лікарського свідоцтва про смерть №10-12/2855-Дм/23 та довідки до форми №106/о №10-12/2855-Дм/23 від 02 листопада 2023 року (копія) встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у населеному пункті Стельмахівка Сватівського району Луганської області, причина смерті - вибухова травма (а.с.11).

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2023/008893464 від 01 листопада 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , з 31 липня 2013 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

З довідки виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Казанківської селищної ради від 09 листопада 2023 року за вих. №39/648 (копія) (а.с.13), та Витягу про осіб місце проживання яких зареєстроване або було зареєстроване з 31.07.2013 року по 22.12.2023 року виданого Казанківською селищною радою від 22 грудня 2023 року за вих.№48/741 (копія) (а.с.15) вбачається, що місце реєстрації проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 , яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

З акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 22 грудня 2023 року, проведеного завідувачем відділення Центру надання соціальних послуг Казанківської селищної ради Башкірьовою К., за участю заявника ОСОБА_1 та особи, яка може засвідчити достовірність даних, наведених в акті ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 2002 року проживала та перебувала на утриманні як громадянська дружина ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи в лавах ЗСУ, спільно вели домогосподарство. ОСОБА_1 провела самостійно за власні кошти поховання ОСОБА_3 . Сусіди факт проживання підтверджують (копія) (а.с.16).

20 листопада 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що вона не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утримані загиблого (померлого) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (копія) (а.с.14).

У судовому засіданні факт того, що заявник ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім`єю як чоловік та жінка з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2002 року до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що він проживає на одній вулиці із заявником ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом як чоловік та дружина приблизно 21 рік, він завжди бачив їх разом, останні вели спільне господарство, до того часу поки ОСОБА_3 не було мобілізовано. Перебуваючи на весіллі у спільних знайомих він мав розмову із ОСОБА_3 , який говорив йому, що коли приїде у наступну відпустку, також має намір одружитися із ОСОБА_1 , але загинув.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що вона проживала по сусідству із заявницею ОСОБА_1 та її покійним чоловіком ОСОБА_3 . Зазначила, що у 1997 року вона переїхала з родиною до смт. Казанка, по сусідству з ними проживала родина ОСОБА_3 , який товаришував з її сином. Приблизно з 2002 року ОСОБА_3 почав проживати із ОСОБА_1 на ст. Казанка, а потім переїхали до смт. Казанка та поселилися біля неї по сусідству. У 2016 році вона купила собі інший будинок, а у свій пустила проживати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , останні мали гарні родинні відносини, вели спільне господарство. Вона із ними товаришувала, неодноразово приїздили один до одного в гості, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були дружньою сім`єю.

З повідомлення Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за вих№1086/23.-22 від 25 вересня 2024 року, вбачається, що в ході проведеної перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та за наявним паперовим архівним фондом, який знаходиться на зберіганні у відділі по Новобузькому та Казанківському районах (на даний час Баштанському району) актового запису про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у період з 01 листопада 2002 року по теперішній час, не виявлено (а.с.22).

Так, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_3 та встановлення факту перебування на його утриманні заявник ОСОБА_1 зазначає, що встановлення таких фактів їй необхідно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка - військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно ч.1 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 п.2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Пунктом 4 зазначеної статті передбачено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 п.2 ст.16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Приписами ст.3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами 1 та 2 ст.21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст.ст.3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. До того ж, цим рішенням Конституційного Суду України визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 серпня 2018 року по справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283 цс 18).

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст.12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи, пояснень заявниці, заінтересованої особи та показань свідків вбачається, що дійсно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період часу з 01 листопада 2002 року по 28 жовтня 2023 року, тому заява у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Положеннями ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Суд вважає за можливе взяти до уваги роз`яснення наведені у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно яких перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Таким чином, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім постійної допомоги померлого.

Постійний характер допомоги означає, що вона була неодноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування утриманця.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Заявником ОСОБА_1 на підтвердження перебування її на утриманні померлого ОСОБА_3 не надано суду жодного доказу, які у своїй сукупності дали б змогу дійти висновку, що дійсно у період з 01 листопада 2002 року по 28 жовтня 2023 року вона перебувала на систематичному (постійному) та повному утриманні померлого ОСОБА_3 .

Слід зазначити, що відсутність офіційної роботи не свідчить про перебування заявниці ОСОБА_1 на систематичному (постійному) та повному утриманні ОСОБА_3 у період, про який зазначає заявник.

Крім того, не надані докази наявності у померлого ОСОБА_3 доходів, за рахунок яких він мав можливість утримувати іншу особу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в цій частині.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати, понесені заявником у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст.ст.13, 259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Казанківська селищна рада, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування особи на утриманні, - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Кир`яківка Миколаївського району Миколаївської області та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, в період часу з 01 листопада 2002 року до 28 жовтня 2023 року.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Судові витрати, понесені заявником у зв`язку з розглядом справи, віднести на її рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09.01.2025 року.

Суддя І.П. Сябренко