ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2025 року м. Кропивницький

справа № 401/1309/24

провадження № 22-ц/4809/140/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О. Л., Дьомич Л. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гармаша Андрія Віталійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2024 року у складі судді Волошиної Н. Л. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 29 листопада 2023 року і до досягнення донькою повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу між сторонами відповідач не сплачує кошти на утримання спільної доньки.

ОСОБА_1 перебуває у декретній відпустці, самостійно не може забезпечити належний рівень життя дитини, а тому вважала, що батько, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на утримання доньки, оскільки працює і отримує заробітну плату.

Так як між сторонами не було досягнуто згоди щодо добровільної сплати аліментів на утримання дитини, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів щомісячного заробітку (доходу), але не менше найнижчої межі, встановленої законом для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 травня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допущено негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не заперечував щодо стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дочки як таких, але в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), є працездатним та повинен забезпечувати достатній рівень життя власних дітей.

Суд першої інстанції не вбачав в діях ОСОБА_2 ухилення від сплати аліментів, а тому вважав, що стягнення аліментів необхідно здійснювати з часу пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду у вибраний одержувачем аліментів спосіб, а саме у частці від доходу батька дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Гармаш А. В., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить змінити рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2024 року та стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів щомісячного заробітку (доходу), але не менше найнижчої межі, встановленої законом для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 травня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2

Апеляційна скарга мотивована тим, що обставини, викладені відповідачем у відзиві на позов ОСОБА_1 не оспорювалися, з урахуванням чого відповідач відмовився від допиту свідків та також подав заяву про розгляд справи без його участі.

Рішення суду першої інстанції не містить будь-яких мотивів неврахування доводів відповідача, викладених ним у відзиві на позовну заяву, а також обгрунтування підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від доходів ОСОБА_2 .

Крім того, суд першої інстанції неправильно встановив місце реєстрації відповідача, на що останній наголошував у відзиві на позов та звертав увагу на те, що він наразі опинився на вулиці без місця для проживання та у нього відсутнє будь-яке майно у володінні, окрім особистих речей.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 на правах одноособового власника будинку зняла ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання, як наслідок, у володінні позивача залишився будинок та всі речі, набуті подружжям за роки спільного проживання.

Через трудові та фінансові затрати вартість будинку за час шлюбу істотно збільшилась, а тому ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання за ним права власності на частину будинку.

У зв`язку із такими обставинами у відповідача почала накопичуватись заборгованість по сплаті аліментів на старшого сина від першого шлюбу і він звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання його сина ОСОБА_5 .

У відповідача є обов`язок у допомозі батькам похилого віку ОСОБА_6 , пенсіонеру, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , пенсіонеру, інваліду 3 групи загального захворювання, ІНФОРМАЦІЯ_4 , дохід яких становить розмір мінімальної пенсії.

ОСОБА_2 працює водієм в ПП «Віктор і К» з 21.11.2022 та отримує заробітну плату, яка в незначному розмірі перевищує рівень мінімальної заробітної плати.

Відповідач також має певні матеріальні обов`язки перед тещею та тестем, які надали йому допомогу та дозвіл на проживання разом з ними в одному будинку.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, ОСОБА_2 вважає, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини від доходів буде обгрунтованим та справедливим.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 червня 2022 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 08 липня 2022 року.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу за її заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України у зв`язку з відсутністю у суду інформації щодо місця реєстрації ОСОБА_2 .

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 , який діяв від імені і в інтересах ОСОБА_1 , постановою Кропивницького апеляційного суду від 08 травня 2024 року ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 та донька сторін ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 10.05.2024 № 586633 ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження № від 15.08.2011 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 07.06.2011 до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2024 складає 5 795,9 грн.

Відповідно до довідки про доходи від 11.06.2024 № 78 ОСОБА_2 з 21.11.2022 працює в ПП «Віктор і К» водієм автотранспортних засобів та отримує заробітну плату.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою, як моральний так і правовий обов`язок батьків.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності під час розгляду справи судом визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12 листопада 2015 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 13, 50).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 червня 2022 року у справі № 401/883/22 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 16 вересня 2011 року, актовий запис № 223 (а. с. 11-12, 52).

Згідно із копією витягу з Реєстру територіальної громади № 2023/009779407 від 29.11.2023 та копії Витягу № 241 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7-8).

Копією свідотцва про народження серії НОМЕР_1 від 02 жовтня 2007 року підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_2 (а. с. 49).

Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження №28144520 від 15.08.2011 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Астахової О. С. з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 07.06.2011 до досягнення дитиною повноліття (а. с. 70).

Відповідно до копії довідки про доходи № 78 від 11.06.2024 ОСОБА_2 з 21.11.2022 працює в ПП «Віктор і К» на посаді водія автотранспортних засобів, а його заробітна плата за період з грудня 2023 року по травень 2024 року без урахування аліментів становить 73 642 грн 72 коп (а. с. 72).

З аналізу встановлених судом обставин та наданих сторонами доказів вбачається, що малолітня донька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, а тому враховуючи інтереси дитини, для благополуччя та повноцінного розвитку якої необхідним є забезпечення її коштами одним із батьків, а також враховуючи те, що батько дитини, зобов`язаний та має можливість утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів, розмір яких відповідає принципам розумності та справедливості.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що обставини, викладені відповідачем у відзиві на позов ОСОБА_1 не оспорювалися, з огляду на те, що відсутність заперечень позивача на відзив не є тією обставиною, яка враховується судом для визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню.

Частково є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не містить будь-яких мотивів не врахування доводів відповідача, викладених ним у відзиві на позовну заяву, оскільки суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не навів мотивів відхилення заперень ОСОБА_2 на позов, разом з тим, з урахуванням встановлених обставин справи суд правильно визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню, а тому вказні процесуальні недоліки на правильне по суті вирішення спору не вплинули.

Суд не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції неправильно встановив місце реєстрації відповідача, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та висловив свої заперечення щодо позовних вимог у поданому його представником відзиві на позовну заяву.

Такими, що не заслуговують на увагу суду є посилання в апеляційній скарзі на наявний між сторонами спір про поділ майна, оскільки вказані обставини з урахуванням положень СК України не є такими, що враховуються під час вирішення спору про стягнення аліментів, та не можуть впливати на їх розмір.

Не заслуговують на увагу суду посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що з нього стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання його сина ОСОБА_5 , оскільки вказана обставина була врахована судом першої інстанції при вирішенні спору, а батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (див. постанову Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 565/1059/21 (провадження № 61-3636св22)).

Безпідставиними є також посилання в апеляційній скарзі на обов`язок відповідача у допомозі своїм батькам похилого віку, дохід яких становить розмір мінімальної пенсії, оскільки відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того факту, що батьки перебувають на його утриманні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що з урахуванням обставин справи, стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини від доходів буде обгрунтованим та справедливим, не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гармаша Андрія Віталійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Дуковський

Л. М. Дьомич