ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.

сторони

позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року, ухваленого суддею Малаховською І.Б. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні в матеріалах справи),

УСТАНОВИВ

У грудні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 21.07.2010 року у розмірі 43 614,50 грн. станом на 07.12.2021 рік та судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 21.07.2010 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується письмово у заяві. Заявою відповідач підтвердив також той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення.

Відповідно до заяви б/н від 21.07.2010 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений до 25 000,00 грн.

ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за договором і не здійснила повернення кредиту у встановлений строк та не сплатила проценти за користування кредитом. У зв`язку з чим, станом на 07.12.2021 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» становить 43 614,50 грн., яка складається з: 36 140,62 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 36 140,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованост. Судові витрати віднесені на рахунок позивача.

АТ КБ «Приватбанк», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неповне дослідження доказів, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позову та стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім судові витрати по справі зі сплати судового збору в судах першої і апеляційної інстанцій.

При цьому, скаржник зазначає, що з виписки по картковому рахунку відповідача встановлено, що 26.03.2021 з належного відповідачу карткового рахунку було здійснено наступні операції: зняття готівки в банкоматі на суми 8 320 грн., 8 320 грн. та 4 160 грн.; переказ на свою картку 47*24 через додаток Приват 24 на суму 4 180, 90 грн.; переказ зі своєї картки 47*24 через додаток Приват 24 на суму 1 945 грн. Далі здійснено перший платіж за покупку на суму 10 000 грн. в магазині ОСОБА_2 за сервісом «Оплата частинами» в розмірі 1 000 грн.; перший платіж за покупку на суму 9 000 грн. в магазині ОСОБА_2 за сервісом «Оплата частинами» в розмірі 900 грн.; поповнення картки на 945 грн.; перший платіж за покупку на суму 7 999 грн. в магазині ОСОБА_2 за сервісом «Оплата частинами» в розмірі 799 грн.; зняття готівки в банкоматі в розмірі 100 грн. Звертає увагу на те, що оформлення послуги «Оплата частинами» в торгово-сервісному підприємстві здійснюється виключно за умови володіння платіжною карткою клієнта та введення ПІН- коду. Вказує, що так саме і зняття готівки в банкоматі з кредитної картки відповідача відбулося з фактичним використанням кредитної картки та введенням правильного ПІН-коду картки.

Також фінансовий номер відповідача не змінювався, пароль входу у Приват 24 не змінювався, не втрачався, усі операції по кредитній картці були проведені з фактичним використанням платіжного засобу та вірним введенням ПІН коду доступу до рахунку картки. Таким чином бездіяльність відповідача по збереженню платіжного засобу, ПІН коду доступу до карткового рахунку дали змогу третій особі для здійснення платіжних операцій з використанням кредитних коштів.

Окрім того, позивач звертає увагу на те, що вже після виявлення операцій по зняттю готівки, оформлення кредиту «Оплата частинами», маючи активний фінансовий номер телефону, відповідач, як клієнт Банку особисто не зверталась до Банку для інформування та блокування карткового рахунку, а до Банку за проханням відповідача зателефонувала донька (третя особа). Таким чином в матеріалах справи відсутні докази щодо негайного/відкладеного (з часу обізнаності) звернення відповідача до Банку з повідомленням про проведення несанкціонованих операцій, блокування кредитної картки.

Скаржник вказує на те, що наявність кримінального провадження не може вважатися доказом неправомірності дій Банку, оскільки на час розгляду справи відсутнє відповідне судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили. Таким чином за здійсненні 26.03.2021 транзакції з картки відповідача має відповідати саме ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 21.07.2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його власноручним підписом в анкеті-заяві. (а.с.13-13 зворот).

З виписки за договором б/н, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» за період 28.02.2013 - 09.12.2021 вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами з 28.02.2013 року (а.с.53-55).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), 28.02.2013 року відбувся старт карткового рахунку за № НОМЕР_1 .

28.08.2013 року відповідачу встановлено кредитний ліміт 300,00 грн., який того ж дня збільшився до 8 000,00 грн..

11.10.2013 року відповідачу збільшився кредитний ліміт 15 000,00 грн., 17.11.2015 року збільшився до 20 000,00 грн., 27.05.2019 року збільшився до 22 000,00 грн., 23.12.2019 року збільшився до 25 000,00 грн. та 01.07.2021 року зменшився до 0,00 грн. (а.с.12)

ОСОБА_1 28.02.2013 року було відкрито кредитну картку № НОМЕР_1 терміном дії до 10/15, яку в подальшому було перевипущено, 06.03.2015 року відкрито № НОМЕР_2 терміном дії до 05/17, 26.03.2018 року відкрито № НОМЕР_3 терміном дії до 01/22, 29.03.2021 року відкрито № НОМЕР_4 терміном дії до 04/23, 08.07.2020 року відкрито № НОМЕР_5 терміном дії до 03/24. (а.с.11)

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за договором б/н від 21.07.2010 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 31.05.2015 р. становить 0,00 грн.. заборгованість за договором б/н від 21.07.2010 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 31.03.2019 р. становить 0,00 грн.. заборгованість за договором б/н від 21.07.2010 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 07.12.2021 р. становить 43 614,50 грн., яка складається з 36 140,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 7 473,88 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625. (а.с.6-10)

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 01.11.2022 року за заявою ОСОБА_1 відкрито кримінальне правопорушення №0001685 за ч.1 ст.357 КК України.

Згідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.10.2022 року, ОСОБА_1 зверталася до Начальника Броварського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області щодо прийняття даної заяви, внесення відповідних відомостей до ЄРДР та невідкладно розпочати розслідування, визнати її потерпілою від вчинення кримінального правопорушення (а.с.93-93 зворот).

Згідно до заяви від 20.10.2022 року, ОСОБА_1 просила повідомити АТ КБ «Приватбанк» чи проводилося розслідування за фактом її звернення 26.03.2021 року за телефоном 3700 про блокування картки та за фактом її письмового звернення-повідомлення від 09.04.2021 року і які його результати, які результати розгляду заяви-повідомлення від 09.04.2021 року з надання доказів повідомлення про результати такого розгляду та переглянути вимогу АТ КБ «Приватбанк» про погашення кредитної заборгованості у розмірі 43 614,50 грн. (а.с.96-96 зворот).

Відповідно до заяви-повідомлення від 09.04.2021 року ОСОБА_1 повідомляла АТ КБ «Приватбанк» про те, що стала жертвою шахрая та з 27.03.2021 не користувалася кредитною карткою (а.с.98-98 зворот).

Згідно до відповіді на заяву-повідомлення ОСОБА_1 від 09.04.2021 року АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що у випадку впевненості в наявності шахрайський дій щодо укладення кредитного договору рекомендуємо звернутися до правоохоронних органів (а.с.99-99 зворот).

Відповідно до звернення ОСОБА_1 до магазина «АЛЛО», відповідач просила надати інформацію, щодо отримання товарів за сплатами в магазині, фіксації на камерах спостережень особи яка отримувала товар, як проводилися розрахунки за товар, які документи вона надавала для отримання товару, яким чином проходила ідентифікація особи, яка оформлювала кредит, дані кредити були оформленні в електронному вигляді чи в магазині (а.с.101-101 зворот).

Як встановлено судовим розглядом ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». 26.03.2019 року невідома особа, отримавши при невідомих обставинах доступ до платіжних банківських карток ПАТ КБ «ПриватБанк», виданих на ім`я ОСОБА_1 , здійснила зняття грошових коштів останньої та оформила кредит на придбання товарів за сервісом «Оплата частинами».

З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_3 відкритого на ім`я відповідача, вбачається, що станом на 31.12.2019 року остання повністю погасила кредитну заборгованість та суму залишку після операції становить, 0,02 грн.

В подальшому до 26.03.2021 року ОСОБА_1 кредитними грошовими коштами не користувалася.

26.03.2021 року з карткового рахунку № НОМЕР_5 було здійснено наступні операції:зняття готівкі в банкоматі на суми 8320,00 грн., 8320,00 грн. та 4160,00 грн.; переказ на свою карту 47*24 через додаток Приват 24 на суму 4180,90 грн.; переказ зі своєї карти 47*24 через додаток Приват 24 на суму 1945,00 грн.; здійснено перший платіж за покупку на суму 10000,00 грн. в магазині ОСОБА_2 , за сервісом «Оплата частинами» в розмірі 1000,00 грн.; перший платіж за покупку на суму 9000,00 грн. в магазині ОСОБА_2 , за сервісом «Оплата частинами» в розмірі 900,00 грн.; поповнення картки на 945,00 грн. перший платіж за покупку на суму 7999,00 грн. в магазині ОСОБА_2 за сервісом «Оплата частинами» в розмірі 799,00 грн.; зняття готівки в банкоматі в розмірі 100,00 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку, виходив з відсутності доказів волевиявлення ОСОБА_3 на транзакції грошових коштів, які відбувалися за її картковим рахунком 26.03.2021 року та не доведенням позивачем, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, зокрема, знімати кредитні кошти здійснювати придбання товарів за сервісом «Оплата частинами». За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується з доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2.1.4.5.2 Умов і Правил, Клієнт зобов`язанийй вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення картки, доступу третіх осіб до картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї.

Згідно п. 2.1.4.12.3 Умов і Правил, Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних.

Згідно п. 2.1.4.12.4, Клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою карток, які є електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку.

Згідно з підпунктом 2.1.4.12.5 Умов і правил клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, у разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Відповідно до підпункту 2.1.4.12.9 Умов і правил клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки у стоп-лист платіжною системою.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів

в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої

в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або

з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів

у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів

з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй

у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно із пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі Положення) у редакції, чинній на момент списання грошових коштів. Крім того, указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до пунктів 6.36.8 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач зобов`язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій

з використанням цього спеціального платіжного засобу.

Порядок подання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та внесення спеціального платіжного засобу до стоп-списку і його вилучення з нього визначаються у внутрішньобанківських правилах банку, розроблених з урахуванням вимог цього Положення, правил платіжної системи, та обумовлюються в договорі.

Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та 26.03.2021 року невідома особа, отримавши при невідомих обставинах доступ до платіжних банківських карток ПАТ КБ «ПриватБанк», виданих на ім`я ОСОБА_1 , здійснила зняття грошових коштів останньої та оформила кредит на придбання товарів за сервісом «Оплата частинами».

Як встановлено судом 26.03.2021 року з карткового рахунку № НОМЕР_5 було здійснено наступні операції:зняття готівкі в банкоматі на суми 8320,00 грн., 8320,00 грн. та 4160,00 грн.; переказ на свою карту 47*24 через додаток Приват 24 на суму 4180,90 грн.; переказ зі своєї карти 47*24 через додаток Приват 24 на суму 1945,00 грн.; здійснено перший платіж за покупку на суму 10000,00 грн. в магазині ОСОБА_2 , за сервісом «Оплата частинами» в розмірі 1000,00 грн.; перший платіж за покупку на суму 9000,00 грн. в магазині ОСОБА_2 , за сервісом «Оплата частинами» в розмірі 900,00 грн.; поповнення картки на 945,00 грн. перший платіж за покупку на суму 7999,00 грн. в магазині ОСОБА_2 за сервісом «Оплата частинами» в розмірі 799,00 грн.; зняття готівки в банкоматі в розмірі 100,00 грн.

Умовами і правилами визначений порядок повідомлення клієнтом банку для блокування рахунку у разі втрати платіжного засобу (картки) бо фінансового номеру.

Встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату платіжного засобу, при підозрі доступу третіх осіб до платіжної картки та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Як встановлено наявними у справі доказами зняття готівки, переказ грошових коштів, платежі за покупку за сервісом «Оплата частинами» в магазині ОСОБА_2 було здійснено з карткового рахунку № НОМЕР_5 саме 26 березня 2021 року, проте Банк про ці операції, які не проводились відповідачем було повідомлено дочкою позивача 27 березня 2021 року о 08.30 годин, про що особисто зазначено ОСОБА_4 у її заяві-повідомленні в.о. Голови правління АТ КБ «ПриватБанк» Самаріній Г.Ю. від 09 квітня 2021 року (а.с.79), тому ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність при встановлених обставинах справи несе користувач платіжної картки відповідач по справі, а не Банк.

Водночас висновки суду першої інстанції суперечать положенням частини першої статті 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У контексті розглядуваної справи тягар доказування факту своєчасного повідомлення банку про викрадення платіжної картки покладається на відповідача, яка стверджує про вчинення таких дій.

Також судам при оцінці доказів потрібного враховувати правило частини четвертої статті 81 ЦПК України, а саме: у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, тому оскаржуване рішення постановлено при неправильному застосуванні норм матеріального права, тому наявні підстави для його скасування з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач, при зверненні до суду сплатив суму судового збору у розмірі 2270,00 грн., а при подачі апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 3405 грн., що разом складає 5 675 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року скасувати, ухвалити у нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за дресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (рах № НОМЕР_7 , , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 21.07.2010 року станом на 07.12.2021 у розмірі 43 614, 50 грн. (сорок три тисячі шістсот чотирнадцять гривень п`ятдесят копійок), яка складається з заборгованості за тілом кредита у сумі 36 140,62 грн. (тридцять шість тисяч сто срок гривень шістдесят дві копійки) та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 473,88 грн. (сім тисяч чотириста сімдесят три гривні вісімдесят вісім копійок) та витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і пеляційної інстанцій в загальному розмірі 5 675 грн. ( п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: