Справа №464/55/25
пр № 2/464/678/25
У Х В А Л А

07 січня 2025 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

у с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 03.01.2025 звернувся із позовною заявою в Сихівський районний суд м.Львова, у якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 654,7 кв.м, та побутовими будівлями і спорудами, якими є чотири сараї з дошок, кам`яний погріб, туалет з дошок, огородження дерев`яне, дворовий водопровід.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що таку слід скерувати до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачена виключна підсудність позовів, які виникають із приводу нерухомого майна.

Положеннями ст. 181 ЦК України визначено, що до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 по справі № 911/9390/18 щодо територіальної юрисдикції (підсудності) зроблено такі висновки.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 654,7 кв.м, та побутовими будівлями і спорудами, якими є чотири сараї з дошок, кам`яний погріб, туалет з дошок, огородження дерев`яне, дворовий водопровід, що територіально відноситься до Лисичанського району Луганської області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний спір виник з приводу нерухомого майна, тому не підсудний Сихівському районному суду м.Львова, з огляду на встановлену чинним процесуальним законодавством виключну підсудність, а підсудний Лисичанському міському суду Луганської області.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по даний час.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 №1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ зокрема, територіальна підсудність Лисичанського міського суду Луганської області була визначена на Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, дану справу, яка не підсудна Сихівському районному суду м.Львова, слід надіслати за підсудністю до Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Недотримання правил юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 258, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

цивільну справу №464/55/25 (пров.№2/464/678/25) за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно передати за підсудністю до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК