07.01.2025 Єдиний унікальний номер 205/8440/24
Провадження № 2/205/750/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Тімофєєвої І.В.,

розглянувши в приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та неустойки (пені) за несплату аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та неустойки (пені) за несплату аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що вона ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 15.11.2003 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2018 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , 2006 р.н., до її повноліття, у розмірі частини від усіх його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.01.2017 р. Виданий на підставі зазначеного рішення виконавчий лист №199/725/17-ц від 22.06.2017 року перебував на виконанні у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 01.04.2024 року дочка ОСОБА_4 досягла 18- річного віку. Аліменти на дитину ОСОБА_3 , 2006 р.н., відповідач ОСОБА_2 з січня 2017 року не виплачував, заборгованість за аліментами за виконавчим листок №199/725/17-ц від 22.06.2017 року за період з січня 2017 року по 01 січня 2023 року складала 100759,10 грн., що підтверджуються розрахунком заборгованості за аліментами від 18 березня 2024 року за виконавчим листом №199/725/17-ц від 22.06.2017 року, виконаним державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Брагінець Р.Р. Остаточно заборгованість за аліментами в сумі 100 759,10 грн. відповідач ОСОБА_2 виплатив в січні 2023 року. Протягом 2022 року відповідач аліменти майже не сплачував, в 2023 році і в 2024 році до виповнення дочці 18 років платив аліменти в розмірі 3700 грн. щомісяця, а також сплатив заборгованість за аліментами.Відповідач ОСОБА_2 в 2021, 2022 роках сплачував аліменти нерегулярно і в неповному розмірі, аліментів, що сплачував відповідач за рішенням суду, не вистачало на утримання неповнолітньої дитини, а її виховання, навчання та лікування потребувало додаткових витрат, які відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку не надавав.Окрім коштів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , вона понесла додаткові витрати на дитину, що викликані її хворобами, а також у зв`язку із розвитком та навчанням дитини.Так, в лютому 2023 року, в січні-лютому 2024 року дочка ОСОБА_3 проходила консультації, обстеження і лікування в ТОВ «Клініка доктора Медведева», витрати на лікування склали 13238 грн. В вересні 2023 року дочка ОСОБА_3 у зв`язку з захворюванням на функціональну диспепсію і погіршенням стану здоров`я пройшла обстеження органів шлунково-кишкового тракту і лікування у Німецько-українському медичному центрі АВРОРА ДРТ, що підтверджується висновками ультразвукового обстеження, амбулаторною картою пацієнта №97383. Витрати на лікування склали 650 грн. З 2015 року дочці ОСОБА_5 встановлений діагноз міопія середнього ступеню обох очей, знижений зір, через що з 2020 року проходила постійне лікування у офтальмологічному центрі «Зірочка», за період з серпня 2021 року до виповнення 18 років витрати на лікування у офтальмологічному центрі «Зірочка» склали 4310 грн. Крім того, дочка ОСОБА_5 має хронічне алергічне захворювання, в період з грудня 2022 року до повноліття проходила обстеження і лікування у Німецько-українському медичному центрі АВРОРА ДРТ, що підтверджується консультативними висновками дерматолога від 11.02.2023 року. За лікування сплачено 13703 грн. З 01.09.2021 року дочка ОСОБА_5 навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Дніпровський центр професійної освіти» департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації за професією «Перукар (перукар-модельєр). Манікюрник», не знаходиться на повному державному утриманні, форма навчання денна, що підтверджується довідкою від 18 березня 2024 року, виданою Державним професійно-технічним навчальним закладом «Дніпровський центр професійної освіти». Навчання у даному професійно-технічному навчальному закладі було погоджено дочкою особисто з батьком. Для її навчання в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Дніпровський центр професійної освіти» мною були придбані в період з 19 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття обов`язково необхідні для навчання перукарські інструменти, доглядові, стайлінгові засоби для волосся, приладдя і засоби для манікюру загальною вартістю 34895,90 грн., що підтверджується гарантійними талонами, чеками. Відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку відмовляється сплатити додаткові витрати на дитину до досягнення нею повноліття. У зв`язку з чим, просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дочку ОСОБА_3 , 2006 р.н., в розмірі 33 398,45 грн. та неустойку (пеню) зі сплати аліментів за період з січня 2017 року по 01.01.2023 року в розмірі 100759,10 грн., а також понесені судові витрати по даній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрити провадження за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Станом на 07.01.2025 року відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, хоча неодноразово справа відкладалась саме за клопотанням відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала у повному обсязі позовні вимоги, просила їх задовольнити, додавши, що донька ОСОБА_5 інвалідності не має, стоїть на обліку у лікаря офтальмолога.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання у задоволені позовних вимог позивача просив відмовити, вказавши наступне. Додаткові витрати на дитину які вказані ОСОБА_1 входять у сплачені ним аліменти. Щодо стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, зазначив що у період коли утворилась заборгованість по аліментам, у нього викрали його особисті документи, та для їх відновлення знадобився певний час. Інших обставин не сплати аліментів не було. Станом на 01.01.2023 року ним погашено весь борг, який був у нього за весь період стягнення аліментів. Розрахунок заборгованості зроблений державним виконавцем не оскаржував, та зауважень до розрахунку не має.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та докази, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , 2006 р.н. у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.01.2017 року.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпрі від 18.03.2024 року встановлено, що в рамках виконавчого провадження ВП №54257026 відкрито на підставі виконавчого листа №199/725/17-ц від 22.06.2017 у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.01.2023 у розмірі 100 759,10 грн.

Щодо вимог про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1 х 1 % х Q1) + (А2 х 1 % х Q2) + (An х 1 % х Qn), де:

р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів. В даному випадку сума пені не перевищує розміру заборгованості по аліментах.

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дитини, позовні вимоги в частині стягнення з нього пені за таке прострочення є правомірними та підлягають задоволенню.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за рішенням суду від 30.03.2017 року за період з 27.01.2017 року по 01.01.2023 року становить 1 473 855,58 грн., однак враховуючи положення ст. 196 СК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню у розмірі 100 759,10 грн., що не перевищує 100 % суми заборгованості по аліментах.

Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В позовній заяві позивач зазначає, що нею понесені додаткові витрати на утримання доньки, які складаються з лікування дитини у Німецько-українському медичному центрі АВРОРА ДРТ на суму 650,00 грн., лікування відповідно встановленому діагнозу офтальмології «Зірочка» на суму 4 310,00 грн., лікування з приводу хронічного алергічного захворювання на суму 13 703,00 грн., додаткові витрати на придбання перукарських інструментів на суму 34 895,90 грн. для навчання Державному професійно-технічному навчальному закладі «Дніпровський центр професійної освіти». Загальна сума додаткових витрат на дитину за період з серпня 2021 року до досягнення повноліття дитиною становила 66 796,90 грн., тому просить стягнути на її користь понесені нею додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 33 398,45 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина другастатті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Згідно зістаттею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно наданих позивачем документів, у доньки ОСОБА_5 наявні проблеми із зором (міопія середнього ступеню обох очей), у зв`язку з чим дитина проходила офтальмологічний огляд в центрі «Зірочка», яку може бути віднесено до особливої обставини в значенні ст. 185 СК України.

За результатами оглядів доньці ОСОБА_3 були виписані рецепти на ліки. Згідно копій фіскальних чеків, лікування було проведено на суму 4310,00 грн. Вказані фіскальні чеки та квитанції суд визнає належними та допустимим доказами, оскільки вони містять всю необхідну ідентифікуючу інформацію.

Щодо вимоги позивача в частині додаткових витрат на консультації у лікаря гінеколога дитячого та підліткового віку, консультації у лікаря дерматолога, гастроентеролога, здачею аналізів, витрат на ліки, придбання перукарського обладнання, тощо, не були викликані особливими обставинами.

Позивачем не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів.

Медичне лікування, оздоровлення дитини є добровільним, тому не може бути віднесено до витрат, викликаних особливими обставинами, а тому такі витрати не підлягають стягненню у зв`язку з недоведеністю їх понесення за особливих обставин. Позивачем не надано доказів, що звернення до лікаря дерматолога, гінеколога, гастроентеролога та оздоровлення були пов`язані з каліцтвом чи тяжкою хворобою дитини.

Враховуючи, що додаткові витрати на дитину (консультації гінеколога, дерматолога, гастроентеролога) є позитивним фактом та добровільним вибором позивача, не були пов`язані з каліцтвом чи тяжкою хворобою дитини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх стягнення з відповідача, у зв`язку з їх недоведеністю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у частині стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 4 310,00 грн.

Відповідно до положення п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4,11,12,81,89,90,264-268,293,315,317 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4 310 (чотири тисячі триста десять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період прострочення з 27.01.2017 року по 01.01.2023 року в розмірі 100 759 (сто тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 10 січня 2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.О. Бізяєва