Справа 206/6/25
Провадження 2-о/206/55/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Гаркуші В.В.,

присяжних: Хасанової В.О., Дорошевського А.В.

за участю секретаря с/з Цибань Є.Ю.

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,

за участю:

прокурора Івах Н.А.

представника заявника лікаря-психіатра ОСОБА_2

особи стосовно якої розглядається заява ОСОБА_1

захисника-адвоката Начиняного В.С.

ВСТАНОВИВ:

Представник Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради звернулася до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Свої вимоги представник заявника обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 02 січня 2025 року було госпіталізовано до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу помірна розумова відсталість з порушеннями емоцій та поведінки, соціальною дезадаптацією із психотичними включеннями. Підставою для висновку про необхідність госпілазації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли з заявою його матері ОСОБА_3 .

На думку заявника, хворий потребує госпіталізації до психіатричного підприємства.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр Черновол В.П. просив задовольнити заяву та госпіталізувати ОСОБА_1 , пояснивши, що ОСОБА_1 має ознаки тяжкого психічного розладу, у зв`язку з чим: скарги на уривчастий сон. Доступний формальному контакту. На запитання відповідає однозначно «так», «ні». Погляд здивований. На обличчі нерозуміння і безглузда посмішка. Розповідає, що «вдома були якісь непонятки», при з`ясуванні деталей замикається. По невербальних признаках не можна виключити слухові омани прийняття. Мислення конкретне, бідне. Емоції примітивні, полярні, не стійкі. Увага тугорухлива, звужена в об`ємі. Критичні здатності грубо порушені. Виражений змішаний тип емоційно-вольового дефекту. Критика до свого стану відсутня. Лікар-психіатр ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 , починаючи з 2016 року неодноразово лікувався в стаціонарі Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги». Також лікар повідомив, що ОСОБА_1 погрожує матері, стверджує, що вдома за ним ведеться спостереження за допомогою прослуховуючих пристроїв.

ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що наразі не заперечує щодо до лікування.

Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити заяву.

Захисник-адвокат Начиняний В.С. в судовому засіданні при розгляді заяви підтримав свого підзахисного та не заперечував проти лікування.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 було госпіталізовано до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД» та МК» ДОР Малишко.О.Л., у зв`язку із наявністю у пацієнта помірної розумової відсталості з порушенням емоцій та поведінки, соціальною дезадаптацією із психологічними включеннями, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих.

Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим: скарги на уривчастий сон. Доступний формальному контакту. На запитання відповідає однозначно «так», «ні». Погляд здивований. На обличчі нерозуміння і безглузда посмішка. Сенс більшості питань не розуміє. Сидить з відкритим ротом. ОСОБА_4 за його словами хороший. Знає, що знаходиться в психіатричній лікарні, але не може назвати поточну дату, правильно називає ім`я та прізвище, але не може назвати дату народження, поточну дату, свій вік. ОСОБА_5 відомості про себе повідомити не може. Розповідає, що «вдома були якісь непонятки», при з`ясуванні деталей замикається. По невербальних признаках не можна виключити слухові омани прийняття. Мислення конкретне, бідне. Емоції примітивні, полярні, не стійкі. Увага тугорухлива, звужена в об`ємі. Критичні здатності грубо порушені. Виражений змішаний тип емоційно-вольового дефекту. Критика до свого стану відсутня.

Хворому встановлено діагноз: помірна розумова відсталість з порушенням емоцій та поведінки, соціальною дезадаптацією із психотичними включеннями.

Лікар - психіатр підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, про необхідність проходження курсу лікування у стаціонарних умовах.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Враховуючи, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 212, 259, 263-265, 268, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (місце знаходження 49115, м. Дніпро, вул. Бєхтєрева, 1) для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.

Роз`яснити, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про госпіталізацію у примусовому порядку.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 січня 2025 року.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.В. Гаркуша

Присяжні: О.В. Дорошевський

В.О.Хасанова