Справа № 352/1455/24
Провадження № 22-ц/4808/151/25
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скарг у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2024 року, в складі судді Домбровської Г.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-4528448 від 15.09.2021 року в розмірі 15 292,8 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5400 грн; заборгованості за відсотками - 9892,8 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.09.2021 між ТзОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00-4528448, відповідно до якого Товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит), а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору.

25.01.2022 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №25012022. Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №00-4528448 від 15.09.2021 року.

Відповідач у свою чергу не виконав умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 15 292,8 грн.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2024 року позов ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором №00-4528448 від 15.09.2021 року в розмірі 8 478,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5 400,00 грн, відсотки за користування кредитом - 3 078,00 грн (за період з 15.09.2021 по 15.10.2021 ).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 342,93 грн.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у стягненні простроченої заборгованості за нарахованими процентами, представник ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» подав апеляційну скаргу. Вважає рішення в цій частині необґрунтованим, таким, що винесено з порушенням норм матеріального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором закінчено 15.10.2021, то у кредитодавця було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 15.10.2021 року, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що строк дії кредиту 30 днів.

Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 15.10.2021 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому пп.1.3.1.-1.3.3. цього Договору (далі - День повернення кредиту).

Відповідно до п. 1.3.3 кредитного договору після кожної пролонгації строку дії кредиту, день повернення кредиту зазначається в особистому кабінеті. Новий графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті за наявності письмової вимоги позичальника.

Водночас, розділ 3 кредитного договору передбачає систему нарахування процентів, а також наслідки несвоєчасного виконання зобов?язань щодо погашення кредиту.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту, з урахуванням всіх пролонгацій, у разі якщо в день повернення кредиту відбулося фактичне погашення кредиту в повному обсязі. У випадку невиконання зобов?язання по поверненню заборгованості у вказаний в п.1.3. договору строк, або не оформлення пролонгації такого кредиту на інший (новий) строк користування, проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки.

Згідно детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-4528448 у період з 15.09.2021 по 14.10.2021 здійснювалося нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,90% щоденно у розмірі 102,60 грн.

15.10.2021 року ОСОБА_1 здійснено погашення кредиту на суму 3 078,00 грн.

Відповідно до п. 1.8.1 кредитного договору строк кредиту, встановлений в п. 1.3 цього договору, може бути продовжений за бажанням позичальника та за умови оплати позичальником процентів, нарахованих на початкову суму заборгованості за кредитом, коли відбувається продовження строку кредиту.

Процентна ставка за користування кредитом з дати, коли відбувається продовження строку кредиту, становить 1,70 % в день. Строк кредиту може бути продовжений за бажанням позичальника в особистому кабінеті на період в 7, 14, 30 календарних днів або іншу індивідуальну кількість календарних днів в межах первісного строку кредитного договору, починаючи з дати, наступної за датою закінчення строку кредиту, визначеного п.1.3 цього договору.

У зв?язку зі сплатою нарахованих процентів позичальником відповідно до пункту 1.8 кредитного договору за його бажанням строк кредитування був продовжений на 30 днів, тому у період з 16.10.2021 по 14.11.2021 проценти нараховувалися за зниженою процентною ставкою 1,70% у розмірі 91,8 грн.

У зв?язку з невиконанням ОСОБА_1 п. 4.3.1 кредитного договору (позичальник зобов?язується повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором) з 15.09.2021 по 25.01.2022 за кредитним договором було здійснено нарахування відсотків у відповідності до умов підписаного ним кредитного договору. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору №00-4528448 у випадку невиконання зобов`язання по поверненню заборгованості у вказаний в п.1.3. договору строк, або не оформлення пролонгації такого кредиту на інший (новий) строк користування, проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Відповідачу проценти нараховувалися протягом 90 днів, отже, відповідно до умов договору.

Щодо розміру нарахованих процентів, то згідно з абз. 2 п. 3.2 кредитного договору з 4 дня прострочення заборгованості кредитодавець здійснює коригування заборгованості шляхом відновлення поденного нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється з 1 дня виникнення прострочки, але не більше, ніж до 90 дня прострочення (відповідно до пункту 1.4 та підпунктів 1.4.1-1.42 договору. Незалежно від суми заборгованості по кредиту, проценти нараховуються на початкову суму кредиту, визначену в п.1.2 договору протягом строку визначеного договором.

Тобто, у даному випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов?язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто до 14.11.2021 року. Відповідно, останній продовжив користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3 договору.

Таким чином, у період з 15 вересня 2021 року по 14 листопада 2021 року, що є строком кредитування (після пролонгації кредиту за ініціативою позичальника), нарахування процентів на залишок кредиту здійснювався кредитором за ставкою 1,90% та 1,70% (сума процентів за користування кредитом у визначений договором строк кредитування становить 2 754,00 грн.), що відповідає п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.8 та детальному розрахунку заборгованості).

У зв?язку із продовженням користування відповідачем кредитними коштами, строк кредитування продовжився на підставі п. 3.2 Договору, у період з 15 листопада 2021 року по 25 січня 2022 року і нарахування процентів здійснювалося кредитором за стандартною (базовою) ставкою 1,9%.

Згідно детального розрахунку заборгованості первинний кредитор нараховував відповідачу проценти за користування кредитом із застосуванням стандартної ставки у період з 15 листопада 2021 року по 25 січня 2022 року (1,9% (102,60 грн) на день 6 771,60 грн.

Після 25 січня 2022 року кредитор не застосовував до відповідача стандартну процентну ставку у порядку, визначеному умовами договору, і вимоги про стягнення процентів, нарахованих понад 90 денний строк у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Просить скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 14.11.2024 року про часткове задоволення позовних вимог у частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню за кредитним договором №00-4528448.

Прийняти постанову про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №00-4528448 у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906,88 грн.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що строк кредитування за кредитним договором №00-4528448 від 15.09.2021 року закінчився 15.10.2021 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору. Оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором закінчено 15.10.2021 року, у кредитодавця було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 15.10.2021 року, є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Судом встановлено, що 15.09.2021 року між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-4528448, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5 400 грн на строк 30 днів до 15.10.2021 року з процентною ставкою - 1,90 % в день стандартна процентна ставка, тип процентної ставки фіксована.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 9 892,80 грн.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За умовами кредитного договору №00-4528448 від 15.09.2021 року сторони погодили строк кредитування 30 днів з 15.09.2021 року по 15.10.2021 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просили стягнути нараховані проценти, які розраховані станом на 25.01.2022 року.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що строк кредитування за кредитним договором №00-4528448 від 15.09.2021 року закінчився 15.10.2021 року і з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у кредитодавця було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, а тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 15.10.2021 року, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. По закінченні строку кредитування права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено, що договір укладено на 30 днів з 15.09.2021 року по 15.10.2021 року з відсотковою ставкою в розмірі 1,90% за кожен день користування кредитом. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 3 078,00 грн (5400,00 грн х 1,90% х 30 днів).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що строк кредитування було продовжено за умовами кредитного договору слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1.8.1 кредитного договору строк кредиту, встановлений в п. 1.3 цього договору, може бути продовжений за бажанням позичальника та за умови оплати позичальником процентів, нарахованих на початкову суму заборгованості за кредитом, коли відбувається продовження строку кредиту.

Процентна ставка за користування кредитом з дати, коли відбувається продовження строку кредиту, становить 1,70 % в день. Строк кредиту може бути продовжений за бажанням позичальника в особистому кабінеті на період в 7, 14, 30 календарних днів або іншу індивідуальну кількість календарних днів в межах первісного строку кредитного договору, починаючи з дати, наступної за датою закінчення строку кредиту, визначеного п.1.3 цього договору.

Матеріали справи не містять доказів того, що строк кредиту за бажанням позичальника був продовжений ним в особистому кабінеті на відповідну кількість календарних днів.

Крім того позивачем не додано первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення відповідачем оплати відсотків за користування кредитними коштами станом на час закінчення строку кредитування.

Таким чином доводи апелянта щодо продовження строку кредитування за бажанням позичальника не підтверджені належними доказами.

З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором №00-4528448 від 15.09.2021 року в розмірі 8 478,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 400,00 грн, відсотки за користування кредитом - 3 078,00 грн за період з 15.09.2021 року по 15.10.2021 року є обґрунтованим.

Подібне узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) де зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про часткову обґрунтованість вимоги ТОВ Фінансова компанія «Кредит Капітал» про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 3 078 грн, та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника «Фінансова компанія «Кредит Капітал» залишити без задоволення, а заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О.Томин