Справа № 703/4329/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Биченка І.Я.,

за участю

секретаря судових засідань Харченко М.О., Литвин Г.Т.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сміла цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

установив:

АТ «УкрСиббанк» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення 26791,44 доларів США боргу за кредитним договором з підстав невиконання умов договору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 21500 доларів США з кінцевим терміном повернення 23 грудня 2037 року зі сплатою відсотків 12,9 річних.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №168600 від 24 грудня 2007 року.

ОСОБА_1 станом на 12 вересня 2017 року мав заборгованість за кредитом та процентами в розмірі 16546,05 доларів США, з яких: 15049,16 доларів США заборгованість за кредитом у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 477,84 долари США за період з 27 лютого 2017 року до 12 вересня 2017 року; 1496,89 доларів США заборгованість за процентами у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 1325,05 доларів США за період з 01 січня 2017 року по 30 серпня 2017 року, а також пеня у розмірі 3109,86 грн з яких 828,37 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 26 лютого 2017 року до 12 вересня 2017 року та 2281,49 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 26 лютого 2017 року до 12 вересня 2017 року.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки.

Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» подано до суду позовну заяву в якій банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість зі сплати кредиту та процентів за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року в розмірі 16546,05 доларів США, пеню в розмірі 3109,86 грн. та судові витрати.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено. Позовна заява Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» задоволена частково.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 04 травня 2022 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 24 грудня 2007 року скасовано, позов АТ «УкрСиббанк» задоволено повністю. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року за кредитом та процентами у розмірі 16546,05 доларів США, а також пеню в сумі 3109,86 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 травня 2022 року в частині позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено нове рішення яким позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість закредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року, а саме: прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 477,84 доларів США, прострочену заборгованість за процентами у розмірі 1325,05 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 828,37 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в розмірі 2281, 49 грн.

12 травня 2023 року відповідачі виконали постанову Верховного Суду та сплатили прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 477,84 доларів США, прострочену заборгованість за процентами у розмірі 1325,05 доларів США, що існувала станом на 12 вересня 2017 року.

Однак, за кредитним договором залишилася не погашеною прострочена заборгованість за період з травня 2017 року по травень 2023 року, що не була предметом розгляду у вказаній справі.

29 травня 2023 року позивач направив відповідачам вимогу про необхідність усунення порушень кредитного договору, а саме: погашення кредитної заборгованості.

Відповідачі вимоги не виконали та не повернули вказану заборгованість, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у загальному розмірі 26791,44 долари США, а саме: 14571,32 долари США заборгованість за кредитом, 9786,49доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 2433,63 долари США заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року закрито підготовче провадження по справі. Справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні та наданих суду письмових поясненнях зазначив, що дійсно 24 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним Комерційним Інноваційим банком «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, долари США, в сумі 21500 доларів США, що дорівнює еквіваленту 108575 грн. закурсом НБУ на день укладення договору. Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі у термін та в розмірі, що встановлені графіком погашення, але в будь якому випадку не пізніше 23 грудня 2037 року, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору або згідно умов відповідної угоди. 12 квітня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову якою стягнув солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № від 24 грудня 2007 року, а саме: прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 477,84 долари США, прострочену заборгованість за процентами у розмірі 1325,05 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 828,37 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в розмірі 2281, 49 грн.

Представник звернув увагу на ту обставину, що АТ «УкрСиббанк» по справі № 703/353/17 у позовній заяві було зазначено, що станом на 12 вересня 2017 року заборгованість за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року становить борг по кредиту та проценти в розмірі 16546,05 доларів США та заборгованість по пені в розмірі 3109 грн 86 коп. Оскільки, 18 вересня 2017 року АТ «УкрСиббанк» у справі №703/353/17 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 24.12.2007, отже банк змінив кінцевий строк виконання основного зобов`язання.

Враховуючи викладене просив застосувати до спірних правідносин строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, просив закрити провадження по справі оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав уже вирішено у справі №703/353/17.

Подальший розгляд справи просив проводити без його участі.

У наданих суду запереченнях на письмові пояснення представник позивача зазначила, що предмети позовів у справі № 703/353/17 та у даній справі не є ідентичними, оскільки по справі №703/353/17 АТ «УкрСиббанк» просив стягнути з відповідачів заборгованість станом на 12 вересня 2017 року в розмірі 16546,05 доларів США з яких, 15049,16 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 477,84 долари США за період з 27 лютого 2017 року до 12 вересня 2017 року; 1496,89 доларів США заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 1325,05 доларів США за період з 01 січня 2017 року по 30 серпня 2017 року. В межах даної справи позивач заявляє вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 25 серпня 2023 року в розмірі 26791,44 долари США з яких: 14571,32 долари США заборгованість за кредитом; 9786,49 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом та 2433,63 долари США заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін. Підстави позовів також різні. В межах цивільної справи №703/353/17 банк не реалізував своє право вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості по кредиту, направивши боржникам вимоги не ціним листом з описом вкладення. По даній справі банком направлено відповідачам цінним листом з описом вкладення вимоги про необхідність усунення порушень кредитного договору.

Враховуючи викладене відсутні підстави для закриття провадження по справі.

Також зазначила, що не підлягає до задоволення вимога про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, оскільки такий банком не пропущено.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу з державного реєстру банків Акціонерне товариство «УкрСиббанк» є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».

24 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долар США, в сумі 21500 доларів США, що дорівнює еквіваленту 108575,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Сторони домовилися, що банк надає позичальнику кредит у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту, зазначеному у цьому договорі.

Згідно п.1.2.2 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені в графіках погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь якому випадку не пізніше 23 грудня 2037 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Пунктом 1.3.1 Договору встановлено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,90% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної стаки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки (пункт 1.3.2 Договору).

Згідно п. 1.4 Договору, цільове призначення кредиту придбання житла.

Відповідно до п.1.5 Договору банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку.

Згідно п.2.1 Договору виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов`язання позичальника банком приймається застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення) квартири АДРЕСА_1 та порука ОСОБА_4 .

Пунктом 3.4.1 Договору встановлено, що позичальник збов`язується використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, а також повернуи суму кредиту і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим дговором, а саме на рахунок № НОМЕР_2 в АКБ «УкрСиббанк», код банку (МФО)351005.

Згідно п.3.4.3 Договору позичальник зобов`язується повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору.

За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати відпозичальника додатково сплатити банку пеню (п.4.1 Договору).

Розділом 6 Договору сторони погодили умови дострокового повернення кредиту за вимогою банку.

Зокрема, згідно з п. 6.1.2 банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 Договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повністю внести плату за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

В разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої суми кредиту та/або сплати плати за кредит за Договором, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк, встановлений договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями.

До кредитного договору додатковою угодою № 1 від 24 грудня 2007 року були внесені зміни, якими додано новий графік ануїтетних платежів (Додаток 2), додано «Тарифи банку», доповнено договір пунктом 1.3.5 щодо сплати комісії.

Також, додатковою угодою № 1 від 24 грудня 2007 року змінено графік погашення кредиту та змінено розмір процентної ставки в залежності від періоду погашення кредиту.

Так, відповідно до п.1.3.5 Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 24 грудня 2007 року, позичальник згідно умов договору сплачує банку комісію на умовах, зазначених у цьому договорі.

Пунктом 1.5 Додаткової угоди до Договору про надання споживчого кредиту встановлено, що у випадках, передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 Договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 Договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 Договору процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п.1.3.3 Договору; передбачених підпунктм «г» пункту 5.2 Договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 24 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 168600, згідно з яким ОСОБА_3 , у випадку невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, несе солідарну відповідальність перед банком за всіма його зобов`язаннями за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 25 серпня 2023 року заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 14571,32 доларів США; 9786,49 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом та 2433,63 долари США заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін.

Факт отримання позичальником грошових коштів у розмірі 21500 доларів США, підтверджується випискою за кредитним договором, відповідно до якої ОСОБА_1 , 24.12.2007 надано кредит згідно угоди 0 від 24.12.2007 в сумі 21500 доларів США, що еквівалентно 108575 грн.00 коп.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За змістом п. 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_1 споживчий кредит (грошові кошти) у сумі 21 500 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до Договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23 грудня 2037 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16 зроблено висновок, що: «законодавець встановлює спеціальний порядок стягнення як поточної заборгованості, так і дострокового стягнення заборгованості за споживчим кредитом (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). За положеннями пункту 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. За своїм змістом частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є нормою, що встановлює особливий порядок врегулювання вимог кредитодавця у разі неналежного виконання умов договору споживчого кредиту, що відрізняється від задоволення вимог кредитора за договором банківського кредиту, на який положення законодавства про захист прав споживачів не поширюються.

Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) викладено такий висновок: «у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції). Регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, -також Закон України «Про захист прав споживачів». Частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором».

Тобто, дотримання встановленого частиною десятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» досудового порядку стягнення грошових коштів за договором споживчого кредиту є обов`язковим для подальшого вирішення спору у судовому порядку за позовом кредитора.

У випадку ж недотримання досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, то суд відмовляє у задоволенні відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Зазначене підтверджується усталеною практикою розгляду подібних справ у суді касаційної інстанції, а згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18), у постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) , у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 707/396/17 (провадження № 61-3827св21).

Розділом 6 Договору сторони погодили умови дострокового повернення кредиту за вимогою банку.

Зокрема, згідно з п. 6.1.2 банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 Договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повністю внести плату за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Пунктом 6.2 Договору сторони передбачили такий порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової плати за кредит:

- банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) на адресу позичальника;

- терміни дострокового повернення кредиту і сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32-го календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань за договором протягом 31-го календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку;

- термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41-го календарного дня, рахуючи з дня відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

Не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов`язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання, передбачені Договором.

Пунктом 7.6 Договору передбачено, що листування між сторонами цього договору здійснюється шляхом направлення повідомлень або листів іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» цього договору або за іншою адресою, про яку одна сторона повідомила іншу при зміні адреси. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса банку для листування, зазначена в цьому договорі, вважається місцем виконання сторонами зобов`язань за договором.

Судом встановлено, що 01 лютого 2017 року ОСОБА_1 надіслав цінним листом з описом вкладень на адресу банку заяву про зміну поштової адреси для листування та зміну фактичного місця проживання, зазначивши нову поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи 29 травня 2023 року за №27-1-01/602 АТ «УкрСиббанк» направлено ОСОБА_1 , цінним листом з описом вкладень та повідомленням про вручення, вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами у сумі 26337,67 дол. США.

Вказана вимога надіслана банком ОСОБА_1 на адреси: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_4 .

Також в матеріалах справи міститься вимога АТ «УкрСиббанк» від 29 травня 2023 року №27-1-01/603 направлена ОСОБА_3 , цінним листом з описом вкладень та повідомленням про вручення, про дострокове повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами у сумі 26337,67 дол. США.

Вказана вимога надіслана банком ОСОБА_3 на адреси: АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

На підтвердження направлення банком вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про дострокове повернення кредитної заборгованості, позивачем надано суду фіскальні чеки, накладні укрпошти та опис вкладення в цінний лист, про направлення вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами від 30 травня 2023 року.

Відповідно до абзацу 4 пункту 6.2 цього договору споживчого кредиту №0 від 24 грудня 2007 року терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит.

Таким чином, банк виконав вимоги, передбачені п.6.2 Договору, направив та повідомив позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати за користування таким кредитом за кредитним договором та на виконання п.7.6 цього договору надіслав цінним листом з описом вкладень на адресу боржників вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами.

Вказану вимогу направлено банком на адресу по місцю реєстрації ОСОБА_1 та на адресу, зазначену ним в заяві про зміну поштової адреси для листування.

Вимога про дострокове повернення кредиту направлена ОСОБА_3 по місцю її реєстрації та на адресу, зазначену в договорі поруки, як адреса для листування.

Доказів отримання відповідачами зазначених вимог матеріали справи не містять.

Отже, оскільки вимога банку була направлена ОСОБА_1 та ОСОБА_3 цінними листами з описом вкладень та повідомленням про вручення 30 травня 2023 року, а відповідачами такі вимоги отримані не були, суд приходить до висновку, що термін дострокового повернення кредиту настав 09 липня 2023 року, тобто на 41 день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору поруки) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука є строковим зобов`язанням, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив призводить до припинення певного суб`єктивного права кредитора.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки № 168500 від 24 грудня 2007 року, у випадку невиконання боржником зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити вимоги безпосередньо до поручителя, які останній зобов`язаний виконати протягом десяти робочих днів з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом) шляхом переказу/перерахування коштів на вказані кредитором рахунки у сумі заборгованості боржника (п. 2.3 договору).

Згідно з пунктом 3.1, договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (ч.2 ст.252 ЦК України).

Отже, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис ч.4 ст. 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц).

Строк, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Враховуючи що термін дострокового повернення кредиту настав 08 липня 2023 року, а ПАТ «УкрСиббанк» до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до позичальника та поручителя звернувся 06 вересня 2023 року, суд приходить до висновку, що порука з урахуванням ч.4 ст.559 ЦК України не припинилася.

Оскільки позичальник ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконує, враховуючи, що поручитель ОСОБА_3 , взявши на себе в добровільному порядку обов`язки по забезпеченню належного виконання позичальником взятих обов`язків, їх невиконала, враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 не заперечував факту невиконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

Також відповідачі не оспорювали розрахунок заборгованості за кредитом, не заперечували і щодо розміру заявлених позовних вимог банку в частині процентів.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у п.11 постанови Пленуму №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі".

Представник відповідача просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності посилаючись на ту обставину, що 18 вересня 2017 року АТ «УкрСиббанк» у справі №703/353/17 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 24.12.2007, отже банк змінив кінцевий строк виконання основного зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі».

Так, судом встановлено, що 03 лютого 2017 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду з позовом до АКІБ «УкрСиббанк», третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору іпотеки.

18 вересня 2017 року, ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») звернувся до суду з позовом про стягнення достроково з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 17 квітня 2018 року справи були об`єднані в одне провадження.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_5 до АКІБ «УкрСиббанк», треті особи служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради, приватний нотаріус Смілянського районного нотаріального округу Новіков Ігор Миколайович, про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено у повному обсязі.

Позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року по кредиту та процентам у розмірі 16546,05 доларів США, пеню у розмірі 3109 гривень 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 6501 гривня 77 копійок.

В іншій частині вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 04 травня 2022 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року у об`єднаній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_5 до АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради; приватний нотаріус Смілянського районного нотаріального округу Новіков Ігор Миколайович, про визнання недійсним договору іпотеки, та за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року.

Постановлено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» задоволено повністю.

Стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року по кредиту та процентам у розмірі 16546,05 доларів США, а також пеню у розмірі 3109,86 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь АТ «УкрСиббанк» судові витрати по справі, що складаються із судового збору, сплаченого при подачі банком позовної заяви у розмірі 6501,77 грн., тобто по 3250,88 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь АТ «УкрСиббанк» судові витрати по справі, що складаються із судового збору, сплаченого при подачі банком апеляційної скарги у розмірі 9752,66 грн., тобто по 4876,33 грн. з кожного.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2018 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 травня 2022 року в частині позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 24 грудня 2007 року, а саме: прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 477,84 дол. США, прострочену заборгованість за процентами у розмірі 1 325,05 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 828,37 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами у розмірі 2 281,49 грн.

В решті позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги 922 гривні 43 копійки.

Стягнуто із АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг 14 928 гривень 07 копійок.

Суд звертає увагу представника відповідача, що в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року зазначено, що АТ «УкрСиббанк», звертаючись до суду з позовом 18 вересня 2017 року, не скористався своїм правом на дострокове стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, оскільки банк неналежним чином надіслав боржникам вимогу про дострокове стягнення кредитної заборгованості, відтак підстав на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості в повному обсязі достроково без застосування можливості позасудового врегулювання спору банк не мав права.

За вказаних обставин термін дострокового повернення кредиту, відповідно до п.6.2 Договору 11 вересня 2017 року не настав.

Звернувшись у 2017 році в суд із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, АТ «УкрСиббанк» виявив намір змінити порядок, умови і строк дії кредитного договору.

Однак, такі зміни не були закріплені рішенням суду про стягнення заборгованості, Верховним Судом встановлено відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості.

Судом встановлено, що договір про надання споживчого кредиту №0 укладено 24 грудня 2007 року зі строком дії до 23 грудня 2037 року.

Розділом 6 Договору сторони погодили умови дострокового повернення кредиту за вимогою банку.

Зокрема абз. 3 п. 6.2 Договору сторони передбачили, що термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41-го календарного дня, рахуючи з дня відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

Отже, у такий спосіб сторони договору врегулювали питання щодо дострокового повернення кредитних коштів, тобто зміну строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, що також відповідає вимогам статті 1050 ЦК України.

ПАТ «УкрСиббанк» скористалося своїм правом, передбаченим ч.2 ст. 1050 ЦК України, та змінило строк виконання основного зобов`язання за договором №0 від 24 грудня 2007 року, направивши 30 травня 2023 року позичальнику та поручителю цінними листами з описом вкладень та повідомленням про вручення, вимоги про дострокове повернення кредиту.

Отже, оскільки вимога банку була направлена ОСОБА_1 та ОСОБА_3 цінними листами з описом вкладень та повідомленням про вручення 30 травня 2023 року, а відповідачами такі вимоги отримані не були, термін дострокового повернення кредиту настав 09 липня 2023 року, тобто на 41 день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит.

Враховуючи викладене, початок перебігу строку позовної давності розпочався з 09 липня 2023 року.

Суд зазначає, що під час перебування у провадженні судів справи №703/353/17 про дострокове стягнення усієї кредитної заборгованості, у банку були відсутні правові підстави для звернення в суд з новим позовом про стягнення кредитної кредитної заборгованості. Лише у 2023 році суд прийняв остаточне рішення та встановив відсутність підстав для дострокового стягнення усієї суми кредиту, тому пред`явивши у 2023 році позов про дострокове стягнення кредитної заборгованості після направлення відповідачам відповідної вимоги відповідно до умов кредитного договору, банком строк позовної давності не пропущено.

Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі в порядку п.3 ч.1ст.255 ЦПК України.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до вищезазначеної норми цивільного процесуального законодавства позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Врахувавши викладене вище, суд констатує, що у даній справі предметом позову є вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» за договором від 24.12.2007 №0 у сумі 26791,44 доларів США станом на 25 серпня 2023 року, а підставами позову є невиконання відповідачем, як позичальником, своїх зобов`язань за кредитним договором, що підтверджується, долученими до позовної заяви доказами.

Одночасно у справі №703/353/17, на рішення в якій послався представник відповідача, предметом позову були вимоги про стягнення на користь банку з ОСОБА_1 . ОСОБА_3 заборгованості за цим же кредитним договором станом на 12 вересня 2017 року в сумі 16546,05 доларів США.

Відтак, врахувавши, що заявлена до стягнення сума у вказаних справах є різною, підстави також не є тотожними, оскільки в даній справі позивач надає всі наявні в нього докази для підтвердження своїх вимог, що обумовлює межі встановлення судом фактичних обставин, у той час як у справі №703/353/17 такі докази надано не було.

Отже з урахуванням встановлених в цій справі обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позови банку не є тотжними, відтак клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 14695 грн 88 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року у розмірі 26791,44 доларів США, а саме: 14571,32 долари США заборгованість за кредитом, 9786,49 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 2433,63 доларів США заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором строк.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по справі, що складаються із судового збору, сплаченого при подачі банком позовної заяви у розмірі 14695 грн. 88 коп., тобто по 7347 грн. 94 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07 січня 2025 року.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «УкрСиббанк», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська,2/12, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя І.Я. Биченко