Справа № 381/3442/23
Провадження № 2/369/996/25
РІШЕННЯ

Іменем України

31.12.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у позовному провадженні цивільну справу № 381/3442/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко Вікторії Вікторівни про визнання дій протиправними, скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити нотаріальну дію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви від 03.04.2025 року) до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В. про визнання дій незаконними та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Після його смерті залишилася спадщина яка складається з гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в автогаражному товаристві «Берізка» по АДРЕСА_1 .

20.07.2023року ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки нею було заведено спадкову справу № 19/2023.

Цього ж дня, 20.07.2023 року приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанова мотивована тим, що право власності набуто на гараж з порушенням норм реєстраційного законодавства, оскільки в законодавстві апелює «господарські (присадибні) будівлі та споруди».

Не погоджуючись з діями приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В., ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2023 року (суддя Волчко А.Я.) відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.04.2024 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньою Н.О. № 1430 від 04.10.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 381/3442/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

Ухвалою суду 08.10.2024 року (суддя Янченко А.В.) справу прийнято до свого провадження, призначено справу до розгляду.

30.01.2025 року від відповідача надійшли письмові пояснення, згідно яких останній заперечив щодо задоволення позову у повному обсязі.

08.04.2025 року до початку судового засідання представник позивача та відповідач звернулися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Оскільки, згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до частини 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до частини 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Після його смерті залишилася спадщина яка складається з гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в автогаражному товаристві «Берізка» по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 був власником гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в автогаражному товаристві «Берізка» по АДРЕСА_1 .

20 липня 2023 року позивачка ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки нею було заведено спадкову справу № 19/2023. Проте приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанова мотивована тим, що право власності набуто на гараж з порушенням норм реєстраційного законодавства, оскільки в законодавстві апелює «господарські (присадибні) будівлі та споруди».

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 встановлюється Законом України «Про нотаріат».

Главою 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» визначено порядок видачі свідоцтв про право на спадщину.

Відповідно до 4.9. цього ж Порядку свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини,

З урахуванням вищезазначених положень законодавства, оскільки позивачка ОСОБА_1 , прийняла спадщину, згідно положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.

П.п. 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», чітко визначено, що свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

На підтвердження права власності на спадкове майно ОСОБА_1 надала Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власностіна гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в автогаражному товаристві «Берізка» по вул.. Молодіжній, 5а в м. Боярка.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України (стаття 2 Закону).

Згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Однак, приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В. у разі виникнення сумніву щодо документів не вчинила жодних дій щоб пересвідчитись у достовірності правовстановлюючих документів на гараж.

Частиною 1 ст.1 Законом України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених Законом України « Про нотаріат».

Відтак для прийняття рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зобов`язана була чітко вказати одну з підстав, зазначених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», чого нотаріусом зроблено не було. Безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії нотаріусу заборонено (ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з п.п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії.

Позовна вимога про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії є похідною від вимоги про визнання дій незаконними.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім цього, суд також враховує і норми міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Поряд з цим, будь яких фактичних даних, які б свідчили про позбавлення ОСОБА_1 права власності на гараж матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та досліджені докази у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 знайшов своє доведення, ґрунтується на чинному законодавстві, а тому підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 1, ст. 49, ст. 68 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 1216, 1217, 1261, 1270, 1272, 1296 - 1298 Цивільного кодексу України,керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко Вікторії Вікторівни про визнання дій протиправними, скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити нотаріальну дію задовольнити повністю.

Визнати дії приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко Вікторії Вікторівни щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_1 на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж під номером АДРЕСА_2 .

Скасувати постанову приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко Вікторії Вікторівни про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 липня 2023 року, якою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_1 на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж під номером АДРЕСА_2 .

Стягнути з приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко Вікторії Вікторівни (Київська обл., Фастівський район, м. Боярка, вул. Білогородська, 19-А, офіс 14) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) 1 073 (одну тисячу сімдесят три гривні) 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 31.12.2025 року.

Суддя А.В. Янченко