Справа №760/3805/22 6/760/117/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Хліменкової А. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в особі начальника Полковніченко Надії про зміну способу і порядку виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала вищевказана цивільна справа.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2024 року касаційну скаргу повернуто заявнику.

24 жовтня 2024 року до суду надійшла заява Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в особі начальника Полковніченко Надії про зміну способу і порядку виконання судового рішення, шляхом зазначення у резолютивній частині рішення «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 3 000 грн» та визначення боржником у виконавчому листі - Державний бюджет України.

Мотивуючи заяву, посилалася на те, що до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 про виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року по справі № 760/3805/22 про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

Згідно з резолютивною частиною рішення суду по справі № 760/3805/22, на підставі якого видано вищевказаний виконавчий лист, судом ухвалено, що грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 грн підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Водночас, боржником у виконавчому листі визначено Державну казначейську службу України у м. Києві ().

Разом з тим, визначений у виконавчому листі боржник, у відповідності до вимог чинного законодавства, не є юридичною особою - боржником, за кошти якого має бути виконано рішення суду про стягнення моральної шкоди, завданої фізичній особі - ОСОБА_1 незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення своїх повноважень, оскільки такий обов`язок на Державу, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання судового рішення, заявник звернулася до суду з указаною заявою та просила її задовольнити, оскільки таким чином суд не змінюватиме змісту судового рішення, а лише усуне неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення. При цьому, задоволення цієї заяви ніяким чином не порушить права, свободи та інтереси стягувача.

Відповідно до частини першої-другої статті 435 ЦПК за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною третьою статті 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під способом виконання розуміється визначений рішенням суду захід примусового виконання (стягнення коштів, вилучення майна, зобов`язання вчинити дії тощо). У даній справі спосіб виконання - стягнення грошових коштів - залишається незмінним.

Під порядком виконання розуміється визначена законодавством або рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем (або органом, що прирівнюється до нього), а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанови Верховного Суду від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229), під зміною способу та порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим або у зміні механізму його реалізації. При цьому, вирішуючи питання про зміну способу або порядку виконання, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про ускладнення або неможливість виконання рішення у первісному вигляді.

Водночас, Верховний Суд наголошує на імперативній забороні змінювати при цьому зміст судового рішення або його суть. Суть рішення суду - це присудження певного блага або зобов`язання вчинити дії. Заборона зміни рішення по суті означає неможливість зміни обсягу присудженого (наприклад, суми боргу), заміни належного боржника іншою особою або зміни способу захисту права, який був предметом розгляду по суті спору.

За цією заявою заявник просить змінити формулювання резолютивної частини, зазначивши «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 3 000 грн» та визначити боржником у виконавчому листі - Державний бюджет України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у даному випадку така зміна формулювання не змінює суті рішення, оскільки розмір зобов`язання не змінюється - сума відшкодування моральної шкоди становить 3 000 грн; суб`єкт відповідальності не змінюється - боржником у зобов`язанні з відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, є держава Україна, яка бере участь у цивільних відносинах через відповідні органи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) сформулювала правовий висновок, згідно з яким кошти державного бюджету належать на праві власності державі незалежно від того, на якому казначейському рахунку вони обліковуються. У пункті 6.21 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду чітко вказала, що резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення.

Таким чином, конкретизація або зміна у резолютивній частині рішення джерела стягнення (бюджетної програми) є саме питанням порядку виконання, яке підлягає вирішенню в порядку статті 435 ЦПК України.

При цьому, необхідність такої зміни у цій справі зумовлена приписами спеціального законодавства.

Так, частиною другою статті 25 Бюджетного кодексу України визначено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з підпунктами 1)-2) пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань; відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядку), затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Пунктом 38 Порядку встановлено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з додатком № 3 до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» відшкодування, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб здійснюється за бюджетною програмою КПКВК 3504030 Державною казначейською службою України.

Враховуючи наведені положення чинного законодавства, обов`язок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади покладено на Державу, за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому, законодавець встановив субсидіарний механізм виконання рішення: якщо у конкретного органу відсутні асигнування, держава гарантує виплату за рахунок спеціальної загальнодержавної бюджетної програми.

Таким чином, формулювання у резолютивній частині рішення «шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України» встановлює такий порядок виконання, який технічно обмежує органи Казначейства у обранні застосування ефективного механізму стягнення коштів, передбаченого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», натомість зміна формулювання на «стягнути з Державного бюджету України» зніме такі обмеження та забезпечить реальне виконання судового рішення без зміни його суті.

Враховуючи вищевикладене, що наявне формулювання резолютивної частини робить неможливим виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що у цій справі приведення резолютивної частини рішення у відповідність до вимог чинного законодавства є заходом, спрямованим на усунення таких обставин, тобто є зміною порядку виконання рішення у порядку, передбаченому статтею 435 ЦПК України, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню, а порядок виконання рішення зміні шляхом визначення джерелом стягнення коштів Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 25, Розділом VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», статтями 258-261, 354-355, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Змінити порядок виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року у справі № 760/3805/22, виклавши абзац резолютивної частини рішення щодо стягнення коштів у такій редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн».

Визначити боржником за виконавчим листом Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року по справі № 760/3805/22 - Державний бюджет України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна