24.12.2025 Справа № 363/7084/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого - судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря судового засідання Галай О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

УСТАНОВИВ:

25 листопада 2025 року до Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Трайно Т.В. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги аргументує тим, що 25 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 2533 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № GP-5950276 від 29 січня 2014 року, укладеним нею з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості за кредитним договором № GP-5950276 від 29 січня 2014 року у розмірі 49 299,45 грн. 07.11.2025 року з єдиного порталу державних послуг Дія в графі «Виконавчі провадження» позивач дізнався, що відносно неї приватним виконавцем виконавчоговиконавчого округу м. Києва Павелків (раніше Вольф) Тетяною Леонідівною було відкрите виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 від 18 травня 2018 року про примусове виконання виконавчого напису № 2533. Вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Окрім того на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису, щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин, тобто були відсутні правові підстави для його вчинення. У зв`язку з чим просила визнати зазначений виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн., та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.11.2025 року задоволено заяву представника позивача адвоката Трайно Т.В. про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 2533, вчиненого 25 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., до набрання законної сили рішенням суду в цивільній справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

28.11.2025 року до суду до суду від представника відповідача Марущак О.М. надійшла заява про визнання позову, в якій просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача 50% від суми судового збору, від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

12.12.2015 року від представника позивача адвоката Трайно Т.В. до суду надійшла заява, в якій підтримує заяву про визнання позовних вимог, однак заперечує щодо стягнення з відповідача 50 % судового збору, просить задовольнити позовні вимоги та стягнути в повному обсязі судові витрати з відповідача.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині заяви про визнання позову просила розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами.

Треті особи у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час призначення судового засідання, клопотань та заяв до суду не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом установлено, що 25.04.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 2533. Відповідно до цього виконавчого напису, нотаріус запропонував стягнути з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № GP-5950276 від 29 січня 2014 року, укладеним нею з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості за кредитним договором № GP-5950276 від 29 січня 2014 року у розмірі 49 299,45 грн.

18.05.2018 року приватним виконавцем виконавчоговиконавчого округу м. Києва Павелків (раніше Вольф) Т.Л. було відкрите виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 - про стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису № 2533 від 25.04.2018 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., заборгованості у розмірі 49 299,45 грн на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідачем не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих Товариством нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку.

Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем позов визнано в повному обсязі та не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих Товариством нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку.

Отже, оскільки судом установлено, що спірний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що у своїй сукупності є порушенням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року та є безумовною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відтак, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також визнання позову відповідачем, суд доходить до висновку, що виконавчий напис № 2533 від 25.04.2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. є таким, що не підлягає виконанню, отже, позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано ордер № 1327589 на надання правової допомоги адвокатом Трайно Т.В. ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 07/11-2025 від 07.11.2025 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5087/10 та копією акта про надання адвокатських послуг на підставі договору про надання правової допомоги № 07/11-2025 від 07.11.2025 року. Загальна сума за виконані роботи складає 13 500,00 гривень.

Враховуючи вищенаведене та подані суду документи, відсутність клопотання відповідача щодо зменшення розміру таких витрат, а також вимогу позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача.

За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. Решту судових витрат у розмірі 1211,20 грн., а саме 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (605,60) та судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову (605,60), стягнути із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 2533 від 25 квітня 2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GP-5950276 від 29 січня 2014 року - таким, що не підлягає виконанню.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, сплачений за квитанцією ID: 1840-9560-0176-5626 від 23.11.2025 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Повне судове рішення складено 02 січня 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Третя особа 1: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Хара Наталія Станіславівна, адреса: 01054, м. Київ вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, оф. 215.

Третя особа 2: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, адреса: 01135, м. Київ, вул. Златоусівська, буд. 55, оф. 61,62.

Суддя Д.А. Свєтушкіна