Справа № 522/605/25-Е
Провадження № 2/522/3390/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сирової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №8361 від 28.09.2020 у розмірі 66200,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 7000,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 59200,00 гривень. Крім цього позивач просить стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 гривень та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.09.2020 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 8361 про надання фінансового кредиту (далі - договір), який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 7000,00 гривень, дата надання кредиту: 28.09.2020, строк кредиту : 30 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2,5 % в день або 912, 5 % річних. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу №02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . Станом на 25.06.2024 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 66200,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7000,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 59200,00 гривень.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.04.2025 позовна заява залишена без руху, позивачу встановлений десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позову без розгляду для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 відкрите провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.07.2025.

02.07.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача Пархомчука С.В. надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій заявник просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 гривень. У зазначеній заяві, зокрема, заявник просив розглядати справу без участі представника фінансової компанії та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

У судове засідання 03.07.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У заяві від 02.07.2025 позивач просив розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладений на 01.10.2025.

30.09.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у повному обсязі та покласти судові витрати на позивача. Однією з підстав відмови у задоволенні позову відповідач зазначає неналежне його повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним між ним та первісним кредитором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП». Крім цього ОСОБА_1 зазначає, що строк кредитного договору закінчився 27.10.2020, нарахування відсотків поза строками договору є незаконним.

У судове засідання 01.10.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладений на 04.12.2025.

02.10.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача Пархомчук С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив залишити відзив на позовну заяву відповідача без розгляду та задоволення, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

У судове засідання 04.12.2025 сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань або відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою у судові засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснювалось.

На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 04.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення рішення суду до 15.12.2025.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно доч.1ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1ст. 527 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст. 628 ЦК України).

Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч. 2ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з п. п. 6, 7 ч. 1ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"(далі - Закону України 675-VIII) (в редакції, чинній на момент укладення договору) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1 ст. 11 Закону України 675-VIII).

Згідно з ч. ч. 3, 12 ст. 11 Закону України 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч.1 ст. 12 Закону України 675-VIII).

Суд встановив, що 28.09.2020 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладена індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № 8361 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором.

Згідно п. 1.2. договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 27.10.2020. Строк дії договору 30 днів.

Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом (п.1.4. договору).

Згідно з п. 1.6. договору невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства www.aviracredit.com.ua.

Пунктами 4.1. 4.2. договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та договору. У разі порушення умов договору та додатків до нього, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі понесені збитки в повному обсязі, в тому числі витрати на юридичну допомогу для відновлення порушеного права. Упущена вигода відшкодуванню не підлягає.

З наданої позивачем довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» вбачається, підтвердження первісного кредитора, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з яким укладений договір №8361 від 28.09.2020 ідентифікований ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.aviracredit.com.ua/. Одноразовий ідентифікатор: KL6172, дата відправки ідентифікатору позичальнику 28.09.2020, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 94.

На підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу позивач долучив до матеріалів справи інформаційну довідку вих.№5639/05 від 21.05.2024, в якій зазначено, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця: aviracredit.com.ua через платіжний сервіс «Platon» була поведена успішна транзакція: тип транзакції видача; номер транзакції - 30130-47234-86517; номер замовлення - A14513B10558CLY8361T62973; сума 7000,00 гривень; дата та час проведення - 2020-09-28 17:52:11; номер платіжної картки - НОМЕР_2 ; емітент платіжної картки - UKRGAS BANK; опис - выдача кредита #8361.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує факт отримання коштів у кредит, однак, не погоджується із розміром нарахованих процентів та зазначає, що йому не було відомо про укладення договору факторингу первісним кредитором.

Отже, факт отримання відповідачем від кредитодавця грошових коштів на підставі кредитного договору у сумі 7000,00 гривень підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У Постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц (14-318цс18), 28.03.2018 № 444/9519/12 (14-10 цс 18), 04.07.2018 № 310/11534/13-ц (14-154цс18) викладена правова позиція, згідно з якою відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно умов договору, укладеного відповідачем з первісним кредитором, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 27.10.2020. Строк дії договору 30 днів (п. 1.2. договору).

Враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду та визначений сторонами кредитного договору строк кредитування - 30 днів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування процентів за користування кредитом понад визначений договором тридцятиденний строк. Отже, обгрунтованим слід вважати нарахування процентів за користування кредитом за період погодженого строку кредитування - 30 днів, із розрахунку 2,5 % на добу, що становить 5250,00 гривень (7000,00 гривень х 2,5% х 30 діб = 5250,00 гривень). Нарахування відсотків понад визначений строк суд вважає безпідставним.

17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників.

До матеріалів справи долучений витяг з реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022, з якого вбачається, відступлення права грошової вимоги первісного кредитора до позивача за кредитним договором №8361 від 28.09.2020, укладеним з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

З виписки з особового рахунка за кредитним договором №8361 ОСОБА_1 вбачається, що за повідомленням ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором 8361 від 28.09.2020 не погашена. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не здійснювало. Розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту складає 7000,00 гривень; за простроченими відсотками в розмірі 59200,00 гривень, всього 66200,00 гривень.

У матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем коштів, отриманих від кредитодавця.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000,00 гривень та процентів у розмірі 5250,00 гривень підлягають задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо не повідомлення його про укладення договору факторингу, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, від 14.02.2018 у справі № 754/16086/15-ц.

Відповідно до п. 3.1.4 договору, укладеного відповідачем з первісним кредитором, товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони - кредитодавця за цим договором.

За таких обставин, укладення первісним кредитором договору факторингу не звільняє відповідача від обов`язку виконати свої зобов`язання. Відповідач не надав суду доказів повернення суми кредиту та нарахованих процентів ані первісному кредитору, ані позивачу.

Щодо вимог про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10500,00 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 591/2393/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 сформульовано такий висновок: «Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи».

Згідно із ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що справа не значної складності, розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, сторони у судові засідання не з`являлись, справа не становить значного суспільного інтересу, впливає виключно на відносини між кредитором та боржником, враховуючи предмет і ціну позову, суд вважає, витрати на правничу допомогу у розмірі 10500,00 гривень неспівмірними.

З урахуванням критерію співмірності, пропорційності та складності справи, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 гривень.

До матеріалів справи долучена копія платіжної інструкції №33798 від 16.12.2024 про сплату позивачем судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Факт надходження та зарахування сплачених коштів суд встановив при відкритті провадження у справі. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 448,25 гривень.

З огляду на відключення електропостачання в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси та з урахуванням періоду щорічної відпустки судді, повний текст рішення суду складений 24.12.2025.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 141, 247, 259, 263-265, 275 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 628, 629 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82 оф. 7) заборгованість за кредитним договором №9361 від 28.09.2020 у розмірі 12250,00 гривень (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.), з яких: 7000,00 гривень (сім тисяч гривень 00 коп.) заборгованість за тілом кредиту; 5250,00 гривень (п`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.) заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82 оф. 7) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 гривень (одна тисяча гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82 оф. 7) витрати зі сплати судового збору в розмірі 448,25 гривень (чотириста сорок вісім гривень 25 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 24.12.2025.

Суддя Юлія ЧОРНУХА