Справа № 444/3671/25
Провадження № 2/444/1871/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне повне)

11 грудня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №33368347 від 25.03.2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якій просить стягнути з відповідачки непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" за договором позики №33368347 від 25.03.2024 року в сумі 17470, 00 гривень, та судові витрати, з підстав відсутності добровільного погашення заборгованості зі сторони відповідача. Даний позов направлено до суду через систему «Електронний суд».

Позов обґрунтовує тим, що 25.03.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (надалі Кредитодавець) та гр. ОСОБА_3 (надалі Відповідач) укладено Кредитний договір №33368347 (надалі Кредитний договір). Цей Договір укладається з допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) шляхом розміщення Кредитодавцем проекту кредитного Договору/додаткової угоди в Особистому кабінеті Позичальника, що є пропозицією про його укладання (офертою), та прийняттям пропозиції (акцептом) Позичальником, яка надається Позичальником шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Приймаючи пропозицію (Оферту) Кредитодавця та погоджуючись з Правилами та умовами електронного договору, Позичальник отримує від Кредитодавця одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрова послідовність, otp-пароль), який відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» використовується з метою підписання електронного договору.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Кредитного договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок), поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 ХХХХХХХ77 вказаний Відповідачем при оформленні Кредитного договору (п.п. 1.3., 2.2. Кредитного договору).

На умовах Кредитного договору (п. 1.3.) Кредитодавець надав Відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Кредитним договором №33368347 у розмірі 10 000,00 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 09.05.2024 року, Позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом у такому розмірі та порядку: з 1-го по 15-й день користування кредитом - 2,0000 %, в сумі 3000,00 грн., термін оплати 09.04.2024 року; з 16-го по 45-й день користування кредитом - 2,4900 %, в сумі 7470,00 грн., термін оплати 09.05.2024 року (п.1.7.1-п.1.7.2).

Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. В подальшому у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати Відповідачем зобов`язань за Кредитним договором, Відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого, Додатковою угодою 33368347 - 1 від 10.04.2024 р., строк користування кредитом продовжили до 25.05.2024 р.

В порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач здійснив платежі на суму 3 249,00 грн., дата останнього платежу 10.04.2024 р., не виконав свої зобов`язання та не здійснив платежі, що передбачені умовами Кредитного договору, як повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із не здійсненням платежів на виконання Кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором.

09.07.2024 року ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір факторингу №0907 від «09» липня 2024 року. Згідно Договору факторингу №0907 від «09» липня 2024 р., ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», включно і до гр. ОСОБА_3 , порядковий номер згідно реєстру боржників 85.

Станом на 09.09.2025 р. заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 17 470,00 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят гривень 00 копійок), а саме: заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн.; заборгованість за відсотками 7 470,00 грн.; заборгованість за комісією 0,00 грн. (нарахована первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги); заборгованість за штрафами 0,00 грн. (нарахована первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги); заборгованість за пенею 0,00 грн. (нарахована первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги); 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 0,00 грн.; інфляційне збільшення 0,00 грн.

Неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. Також на поштову адресу боржника було відправлено ряд листів повідомлення про зміну Кредитора від Первісного Кредитора (лист від 26.03.2024 р.) та повідомлення з про зміну Кредитора від Нового Кредитора (лист від 23.07.2024 р.) з вимогою про погашення кредитної заборгованості.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути із відповідачки заборгованість за Кредитним договором №33368347 від 25.03.2024 року в розмірі 17 470,00 грн., судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 гривень 00 коп.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 11.12.2025 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка, яка про час, дату та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У зв`язку із наведеним, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що 25.03.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №33368347 (арк. спр. 9-11).

Згідно з Кредитним договором №33368347, загальний розмір кредиту становить 10 000,00 грн., кредит надається строком на 45 днів, термін повернення кредиту - 09.05.2024 року, позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом у такому розмірі та порядку: з 1-го по 15-й день користування кредитом - 2,0000 %, в сумі 3000,00 грн., термін оплати 09.04.2024 року; з 16-го по 45-й день користування кредитом - 2,4900 %, в сумі 7470,00 грн., термін оплати 09.05.2024 року (п.1.2. п. 1.7. договору).

Як встановлено з наданої суду інформації Державної міграційної служби Полозова Марта Андріївна змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (арк. спр. 42).

09.07.2024 року ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір факторингу №0907 від «09» липня 2024 року (арк. спр. 16-25), за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» в тому числі і до ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом з реєстру боржників, № 85 (арк. спр. 26).

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 09.09.2025 р. заборгованість відповідачки перед за кредитним договором №33368347 від 25.03.2025 року становить 17 470,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн.; заборгованість за відсотками 7 470,00 грн.; заборгованість за комісією 0,00 грн. (нарахована первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги); заборгованість за штрафами 0,00 грн. (нарахована первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги); заборгованість за пенею 0,00 грн. (нарахована первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги); 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 0,00 грн.; інфляційне збільшення 0,00 грн. (арк. спр. 27, 28).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Як встановлено із довідки про ідентифікацію відповідачці було надано одноразовий ідентифікатор С-761952, яким підписано кредитний договір №33368347 від 25.03.2025 року (арк. спр. 15).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

З огляду на те, що відповідачкою не надано суду відомостей про відсутність заборгованості, не надано іншого розрахунку заборгованості, розрахунок позивача не спростований, суд дійшов висновку про те, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за договором позики, не здійснила платежів для погашення існуючої заборгованості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів належного виконання зобов`язання по сплаті платежів за договором позики відповідачка суду не надала.

Ураховуючи наведене вище, оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за договором кредиту, належним чином не повертає отримані грошові кошти, та не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача щодо нарахованої суми заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., а тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2422 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп., суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подані Договір про надання правової допомоги від 05.09.2025 року, який укладений між позивачем та адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем, копія ордеру від 08.09.2025 року, розрахунок суми судових витрат у справі, в якому зазначені послуги адвокати, що входять у суму 7000 грн.(арк. спр. 32-33, 6, 34).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, кількість судових засідань, присутність на них адвоката позивача, тривалість судових засідань, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає обґрунтованим та доведеним розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який звернувся до адвоката для надання йому професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 4, 509, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.76-81, 128, 133-137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 280, 283, 284, 288, 289, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"заборгованість за договором позики №33368347 від 25.03.2024 року у розмірі 17 470 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" сплачений при поданні позову до суду судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф", юридична адреса: 79013 м.Львів, вул.С.Бандери, 87, оф.54, , IBAN НОМЕР_2 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528.

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце праці судом не встановлено, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 16.12.2025 року.

Суддя: Олещук М. М.