ПОСТАНОВА

Іменем України

25 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 336/11116/24

провадження № 22-ц/4809/1420/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дьомич Л.М., Мурашка С.І.,

при секретарі - Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2025 року (суддя Підліпенець Є.О.) у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-

встановив:

У листопаді 2024 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (зараз військова частина НОМЕР_1 ) №86 від 21.03.2015 солдата ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу частини. Позивач вказав, що 25.08.2014 у місті Запоріжжі на вулиці Чарівна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля GEELY, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ЗІЛ, 3337Н5 під керуванням водія ОСОБА_1 . Постановою Новгородківського районного суду Кіровоградської області №393/857/14-п від 24.02.2015 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На розгляд Господарського суду м. Києва у 2016 році були передані позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (надалі - позивач) до Міністерства оборони України (надалі- відповідач) про стягнення 21 651,59 грн. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.10.2016 року було замінено неналежного відповідача - Міністерство оборони України на належного - військову частину НОМЕР_1 . Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.10.2016 року по справі №910/16362/16 позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» були задоволені, а саме: стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» страхове відшкодування у розмірі 21 651,59 грн та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Військова частина НОМЕР_1 відшкодувала ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» шкоду заподіяною солдатом ОСОБА_1 в повному обсязі, що становить 23 029,59 грн.

Посилаючись на те, що Військова частина НОМЕР_1 у зв`язку з відшкодуванням шкоди потерпілій стороні має право зворотної вимоги до винної особи, яка завдала шкоду, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заподіяної шкоди державі в розмірі 21 651,59 грн у вигляді страхового відшкодування сплаченого ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та суму судового збору в розмірі 1 378,00 грн, а всього 23029,59 грн.

Рішенням Новгородського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартість виплаченого відшкодування в розмірі 2558 гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 332 гривні 39 копійок.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання службових обов`язків було визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, яке було чинним на час скоєння відповідачем ДТП. Частиною 2 вказаного положення передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Враховуючи факт відшкодування військовою частиною НОМЕР_1 шкоди приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Український страховий стандарт», заподіяної солдатом ОСОБА_1 , військовою частиною в повному обсязі, тому шкода в розмірі 23 029, 59 грн має бути відшкодована військовій частині в порядку регресу в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини пп НОМЕР_4 №4 від 16.08.2014р. ОСОБА_1 зараховано до списку особового складу військової частини пп НОМЕР_4 .

Відповідно до витягу з наказу ТВО командира військової частини пп НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 86 від 21.03.2015 року солдата ОСОБА_1 , який прибув із військової частини пп НОМЕР_4 місто Запоріжжя для подальшого проходження військової служби з 21 березня 2015 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та вважати таким, що знаходиться в розпорядженні командира військової частини (а.с. 8).

Згідно витягу із наказу ТВО командира військової частини пп НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 132 від 05.05.2015 року солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини пп НОМЕР_2 (правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 ) переміщено в розпорядження командира військової частини пп НОМЕР_5 з метою доукомплектування військової частини та у зв`язку із службовою необхідністю (а.с. 9).

25.08.2014 року у місті Запоріжжі на вулиці Чарівна сталася ДТП за участю автомобіля GEELY, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ЗІЛ, 3337Н5 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Новгородківського районного суду Кіровоградської області №393/857/14-п від 24.02.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 є солдатом і перебуває на військовій службі за мобілізацією, та визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу провадженням закрито, в зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП.

Згідно звіту №39/14 від 18.09.2014р. вартість відновлювального ремонту склала 22 894,26 грн.

На виконання вимог договору ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 21 651,59 грн, згідно платіжного доручення №18686 від 11.12.2014 року.

Згідно довідки №9428633 про ДТП вказано, що транспортний засіб марки належить в/ч НОМЕР_1 та цивільно-правова відповідальність власника вказаного автомобіля не застрахована.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.10.2016 року по справі №910/16362/16 позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» були задоволені, а саме: стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» страхове відшкодування у розмірі 21 651,59 грн та судовий збір в розмірі 1378,00 грн, яке набрала законної сили 27.02.2017 (а.с. 10-14).

Військова частина НОМЕР_1 відшкодувала ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» страхове відшкодування у розмірі 21 651,59 грн, про що свідчить копія платіжного доручення №4666 від 15.12.2021р. та судового збору у розмірі 1 378,00 грн, про що свідчить копія платіжного доручення №4667 від 15.12.2021р. (а.с.25).

Згідно копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 №39 від 19.01.2022р. «Про результати службового розслідування» встановлено, що ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП як військовослужбовець, якого було мобілізовано до лав Збройних Сил України, керував транспортним засобом, у зв`язку із виконанням своїм повноважень, а саме у зв`язку з несенням військової служби та з метою недопущення подібних випадків у подальшому та притягнення винної особи до відповідальності було вирішено направити позов на гр. ОСОБА_1 , яким визнано його винним у вчиненні адмінправопорушення, передбачного ст. 124 КУпАП, до суду за місцем скоєння ДТП та встановлено місце реєстрації відповідача (а.с.20-24, 26-27).

Також за рішенням Господарського суду м. Києва від 24.10.2016 року по справі №910/16362/16, військова частина НОМЕР_1 , військовослужбовець якої солдат ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відшкодувала ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» страхове відшкодування у розмірі 21 651,59 грн та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь військової частини заподіяну шкоду в розмірі не більше місячного грошового забезпечення, відповідно до пункту 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК).

Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК).

Умови матеріальної відповідальності військовослужбовців на час спірних правовідносин регламентовані Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23 червня 1995 року (далі Положення). Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 7 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи, обставин, за яких заподіяно шкоду, вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується обмежена, повна або підвищена матеріальна відповідальність.

Відповідно до пункту 10 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктами 13, 14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. За шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №161/175/17 (провадження № 61-31751ск18).

Як встановлено судом, відповідач, спричинивши дорожньо-транспортну пригоду, завдав пряму дійсну шкоду, шляхом пошкодження транспортних засобів і це спричинило додаткові витрати для військової частини, а саме стягнення з неї за рішенням Господарського суду м. Києва від 24.10.2016 року по справі №910/16362/16 на користь ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» страхове відшкодування у розмірі 21 651,59 грн та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Однак, наказом командирі військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2022 № 39 «Про результати службового розслідування» не встановлено умисний дій відповідача у спричиненні шкоди, тобто шкода була заподіяна у зв`язку з недбалим виконанням службових обов`язків, а тому суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин пункт 10 Положення та стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі місячного грошового забезпечення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.01.2026.

Судді:

О.А.Письменний Л.М. Дьомич С.І. Мурашко