Справа № 756/1665/22
Провадження № 2/756/90/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 грудня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Примак-Березовської О.С.,

секретаря судового засідання - Донеска А.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в :

I. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

В обгрунтування позову зазначила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є спільною донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка народилась під час перебування сторін у близьких стосунках без реєстрації шлюбу.

Відповідач у відзиві заперечив щодо задоволення позову та пояснив, що надані позивачкою докази в своїй сукупності достовірно не підтверджують фактів та обставин, на які остання посилається у своєму позові. ОСОБА_2 зазначив, що позовні вимоги не визнає і вважає такий позов спробою його дисредитувати.

ОСОБА_1 у відповідь на відзив зауважила, що предметом доказування є факти, якими обгрунтовуються заперечення, однак стороною відповідача не спростовано доводи позивачки попри невизнання позову.

II. Процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями Оболонського районного суду м. Києва від 1 лютого 2022 року цивільну справу за вказаним позовом передано на розгляд судді-доповідача Яценко Н.О.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року за клопотанням представниці відповідача ОСОБА_4 вирішено розгляд справи проводити у закритому судовому засіданні.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року за клопотанням представниці позивачки ОСОБА_5 призначено судово-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час її проведення.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року залишено без змін.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 4 травня 2023 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року за клопотанням відповідача матеріали справи повернуто для проведення судово-генетичної експертизи експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року цивільну справу передано на розгляд судді-доповідача Примак-Березовської О.С., у зв`язку з відставкою попередньої головуючої судді Яценко Н.О.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено повторне підготовче судове засідання.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

В судове засідання від 30 грудня 2025 року позивачка та її представники не з`явились та просили завершити розгляд справи без їхньої участі.

Водночас, у судовому засіданні від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та її представники підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні змісту позову.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду ОСОБА_2 подавав неодноразово заяви про відкладення судових засідань, у зв`язку з зайнятістю, пов`язаною з виконанням своїх професійних обов`язків народного депутата України.

Судом неодноразово відкладалась справа, у зв`язку з поданням заяв відповідачем, однак враховуючи їх чисельність, з метою дотримання процесуальних строків розгляду цієї справи та керуючись найкращими інтересами дитини, суд вирішив здійснити розгляд у відсутність відповідача за вказаних обставин.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про судовий розгляд повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

III. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Оцінюючи правову природу предмета спору, усі належні та допустимі докази, які містяться у матеріалах справи, з огляду на вимоги законодавства та усталену судову практику у подібній категорії спорів, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що в період з 2000 року по 2012 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали близькі стосунки, проводили разом час, що підтверджується скріншотами листування між сторонами у різний період часу (а.с.24-48 Том 1).

Разом з тим, з 2012 року по 2015 рік спілкування між сторонами припинилось, у зв`язку з викраденням ОСОБА_2 невідомими особами.

За фактом протиправного позбавлення волі відповідача відкрито кримінальне провадження №0000077, у межах якого ОСОБА_1 допитували, як свідка, з метою встановлення обставин кримінального правопорушення (а.с.52 Том 1, 171 Том 2).

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено факт тривалих стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, з метою проведення експертного дослідження у межах зазначеного кримінального провадження відбирались біологічні зразки позивачки та відповідача для встановлення факту батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.149 зі зворотного боку-150 Том 1).

Згідно з повідомленням Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №100-359/1319 від 26 червня 2024 року вбачається, що у відділенні судово-медичної генетичної ідентифікації бюро зберігається «Висновок експерта», який містить ДНК-профіль ОСОБА_2 (а.с.212 Том 2).

В період з 2015 року по 2021 рік спілкування сторін відновилось, що підтверджується скріншотами листування сторін (а.с.24-48 Том 1).

2 травня 2021 року у позивачки та відповідача без офіційної реєстрації шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 29 травня 2021 року (а.с.13 Том 1).

Зі змісту свідоцтва про народження ОСОБА_3 вбачається, що матір`ю дитини є позивачка, батьком зазначений відповідач зі слів матері.

У судовому засідання встановлено, що ОСОБА_2 допомагав ОСОБА_1 під час вагітності та після пологів, підтримував позивачку фінансово та фактично визнавав своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою встановлення чи спростування батьківства, ухвалами Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року та від 11 вересня 2023 року призначено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Разом з тим, згідно з повідомленнями експертів, ОСОБА_2 не з`явився до експертної установи задля відбору зразків, а тому відсутня можливість виконати ухвали суду (а.с.64,143 Том 2).

В судовому засіданні встановлено, що з метою проведення експертного дослідження представник позивачки отримав біологічні зразки відповідача, відібрані в межах вищезазначеного кримінального провадження. Такі зразки представник позивачки отрима, як адвокат, що брав участь у кримінальному провадженні № 0000077.

На підставі отриманого біологічного матеріалу було проведено молекулярно-генетичне експертне дослідження № 45612 від 6 грудня 2024 року, відповідно до якого ймовірність того, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах проведеного дослідження, складає 99,999999% (а.с.16-32 Том 3).

В судовому засіданні за клопотанням представника позивачки допитано свідка ОСОБА_8 , який підтвердив тривалі стосунки позивачки та відповідача. У поясненнях свідок додав, що ОСОБА_1 часто приїжджала в гості до ОСОБА_2 , а також те, що він не виключає можливі стосунки сторін, однак підтвердити такі не взмозі. Також свідок пояснив, що позивачка дзвонила йому та повідомила, що у неї є дитина від ОСОБА_2 , з метою сприяти їй у налагоджені зв`язку із відповідачем, як батьком її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

IV. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Положеннями статті 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до частини 1 статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи.

Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Частиною 1 статті 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Частиною 2 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України (далі - СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Згідно з частиною 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Частиною 1 статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення від 7 травня 2009 року в справі Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34).

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Положеннями частини 4 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Згідно з пунктом 20 Глави 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства/материнства, оспорювання батьківства/ материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року за № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо необгрунтованості доказів позивачки, оскільки ОСОБА_2 не спростовано обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своєму позові.

Крім того, ОСОБА_2 неодноразово не з`являвся до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи, а тому така поведінка відповідача свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини, спростувати доводи позивачки щодо його батьківство стосовно доньки.

Суд зазначає, що у спорах про оспорювання батьківства, у разі ухилення сторони від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо, що унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Такий висновок корелюється із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №201/11183/16 від 6 травня 2020 року, постанові №288/745/21 від 22 жовтня 2025 року.

При цьому, суд вважає належним та допустимим доказом висновок експертного дослідження № 45612 від 6 грудня 2024 року, який фактично встановлює батьківство.

Такий висновок отриманий стороною позивача із дотриманням норм процесуального законодавства, а тому суд вважає його належним та вирішальним у розгляді цієї справи.

Враховуючи викладене, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі статтей 121, 125, 126, 128, 134, 135 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 12, 13, 76, 77, 81, 89, 102, 107, 109, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до Актового запису про народження № 1402 від 29 травня 2021 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а саме - вказати батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та проголошено 12 січня 2025 року.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА