ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3092/25
провадження № 2/753/5100/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Котенко Р. В., за участю секретаря судового засідання Троцковець К. В., представника позивача - адвоката Хомік Є. М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року в електронній формі через особистий кабінет підсистеми «Електронний суд» адвокат Хомік Євгенія Михайлівна, діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування позовних вимог представник зазначає, що з 31 січня 1998 року позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від зазначеного шлюбу неповнолітні діти у сторін відсутні.

Подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, у позивачки відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння.

Позивачка зазначає, що з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи визначено суддю Котенко Р. В. як головуючу у справі.

Ухвалою від 25 березня 2025 року суд призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року було задоволено заяву відповідача та надано сторонам строк для примирення тривалістю три місяці.

Відповідно до частини першої статті 254 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалою суду від 29 липня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 11 вересня 2025 року.

У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Хомік Євгенія Михайлівна позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Вона зазначила, що позиція позивачки залишається незмінною: остання наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та категорично заперечує проти надання додаткового строку для примирення. Обґрунтовуючи свою позицію, представник вказала, що позивачка наразі перебуває за кордоном, офіційно працевлаштована та не має наміру повертатися до України. Також було наголошено, що справа перебуває у провадженні суду вже тривалий час, однак навіть за цей період між сторонами не досягнуто жодного компромісу, який би свідчив про можливість відновлення сімейних відносин.

Відповідач у своїх поясненнях заперечив проти розірвання шлюбу, посилаючись на те, що, на його переконання, сімейні відносини між сторонами можуть бути поновлені. При цьому відповідач зазначив, що строк, наданий судом для примирення, був недостатнім для відновлення подружніх відносин.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та всім доказам у їх сукупності, з дотриманням вимог належності, допустимості, достовірності та достатності, а також повно й всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 31 січня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним Центром розвитку сім`ї складено актовий запис № 104.

Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_4 ».

Із наданих учасниками справи пояснень судом встановлено, що під час перебування позивачки та відповідача у зареєстрованому шлюбі у них народилися двоє дітей, які на момент звернення до суду з даним позовом досягли повноліття.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 10, 11 постанови Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом зазначеної норми заходи щодо примирення подружжя застосовуються судом за умови, що такі заходи не суперечать моральним засадам суспільства. При цьому суд не вправі примушувати дружину та чоловіка до спільного проживання, втручатися у сферу їх приватного життя, з`ясовувати інтимні обставини сімейних відносин чи вимагати надання доказів порушення особистих сімейних обов`язків. Законодавством також не визначено вичерпного переліку заходів, які можуть бути застосовані судом з метою примирення подружжя.

З урахуванням наведеного судом сторонам було надано строк для примирення тривалістю три місяці.

Разом із тим, доводи відповідача про те, що сторони нібито продовжують вживати заходів для збереження шлюбу та відновлення сімейних відносин, суд не бере до уваги.

Так, у судовому засіданні представник позивачки висловила чітку та категоричну позицію останньої, відповідно до якої взаємини між сторонами за час наданого строку на примирення не поліпшилися, а подальше перебування у шлюбі порушує особисті права та законні інтереси позивачки.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивачки до шлюбу проти її волі.

Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 31 січня 1998 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї за актовим записом № 104 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Суддя Р. В. Котенко