ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/583/25 Справа № 213/44/24 Суддя у 1-й інстанції - Шевченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року, ухваленого суддею Шевченко О.В. в селище Широке Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні в матеріалах справи),

УСТАНОВИВ

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Просило суд стягнути з відповідача борг за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 7 160,87 грн, суму інфляційних збитків у розмірі 192,07 грн, суму 3 % річних у розмірі 52,89 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 01.02.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» розпочало виконання функцій управителя багатоквартирними будинками Інгулецького району в м. Кривому Розі на підставі Договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради.

Відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У період з 01.12.2020 по 01.12.2023 позивач надав відповідачу послуги на суму 7160,87 грн за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач не виконав свого обов`язку зі сплати вартості житлово-комунальних послуг, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 7160,87 грн.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, позивач посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_1 позовні вимоги та стягнути судовий з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

При цьому, скаржник зазначає, що Товариство не отримувало від відповідача жодних викликів представника підприємства щодо перевірки якості наданих послуг або для фіксації будь-яких порушень з боку надавача комунальних послуг. Вказує, що за заявлений у позові період з 01.12.2020 по 01.12.2023 за адресою місця мешкання відповідача Товариством надано послуги з утримання будинку і прибудинкової території споживачам своєчасно, безперебійно та належної якості.

Також позивач зазначає, що нарахування за надані житлово-комунальні послуги проводяться на підставі органу місцевого самоврядування про затвердження тарифів на послуги, із чітким зазначенням розміру цих тарифів та строків надання послуг, періодичності. Вказує, що послуги надавались всьому житловому будинку, а не одноособово конкретному споживачу, всі співвласники житлових і нежитлових приміщень несуть солідарну участь в оплаті за дані послуги незалежно від своєї частки у майні будинку.

Звертає увагу на те, що відповідачем суду не було надано жодного контррозрахунку або заперечень щодо наданих Товариством послуг, натомість в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості із зазначенням суми за кожен місяць та період заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно з копією Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Інгулецькому районі (об`єкт №1) від 18.11.2013, укладеного між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР», з 01.02.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» розпочало здійснювати функції управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, зокрема за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.08.2023, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 2017 року.

Згідно з розрахунком суми заборгованості по приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2020 по 01.12.2023, заборгованість становить 7 160,87 грн.

Відповідно до розрахунку інфляційних витрат та 3 % річних за адресою: АДРЕСА_1 , сума інфляційних збитків становить 192,07 грн, розмір 3 % річних становить 52,89 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог виходив з їх недоведеності належними та допустимими доказами.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території суду не надано, отже, позивачем не надано доказів обґрунтованості нарахування сум, зазначених у розрахунку заборгованості. Також позивачем не конкретизовано найменування послуг, встановлених обов`язковим переліком робіт (послуг), витрати які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, які розуміються ним під утриманням будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Не зазначено і тариф (ціну) за кожну з цих послуг або загальну ціну за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Копія рішення Виконкому Криворізької міської ради щодо затвердження цін (тарифів) на послуги з утримання будинку та прибудинкової території суду не надана. Не надано також і детальний розрахунок заборгованості за кожен місяць. Також не надано суду доказів й перейменування вулиці Добролюбова на вулицю Української добровольчої армії.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та повністю погоджується з доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Як встановлено наданими позивачем доказами ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу на підставі Договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, яке є балансоутримувачем багатоквартирних будинків, зокрема й будинку АДРЕСА_3 добровольчої армії).

Отже, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання населенню за плату житлово-комунальних послуг, є управителем будинків Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та надає мешканцям району послуги з утримання будинків і прибудинкової території, в тому числі за адресою:АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 в теперішній час - АДРЕСА_3 добровольчої армії, з 2017 року.

Отже, між сторонами склалися правовідносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальнихпослугінформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. В пункті 5 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що такому праву споживача прямо відповідає обов`язок оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, Закон встановлює презумпцію власника майна нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані із зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей, тощо.

Надаючи оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу колегія суддів встановила, що сума заборгованості за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2023 року розрахована вірно і складає 7 160,87 грн., інфляційні втрати 192,07 грн., 3% річних 52,89 грн., а загалом 7 405,83 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками, і вказане не спростовано відповідачем.

Відповідно дост. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1ст. 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1ст. 81 ЦПК України)

Відповідно дост. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони Одночасно це принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до п.4 ч.1, п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то, в порядку ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користьТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 5 636,40 грн. (2415,60+3220,80).

Керуючись ст. 374,376,382,383 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» задовольнити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2023 року в розмірі 7 160,87 грн., інфляційні втрати 192,07 грн., 3% річних 52,89 грн., а загалом 7 405,83 гр. та витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в загальному розмірі 5 636,40 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 08 січня 2024 року.

Головуючий:

Судді: