Справа № 397/1356/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.01.2025 с-ще Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Гайдар Н.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Волошаненко М.М.,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Олександрівського районного суду Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

До Олександрівського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.08.2021 року між ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» представником якого являється ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 42268 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Сума виданого кредиту: 3000,00 гривень; Дата надання кредиту: 04.08.2021 року; Строк кредиту: 29 днів; Валюта кредиту: UAH; Стандартна процентна ставка 2 % в день, або 730 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором загальний розмір заборгованості за Кредитним договором станом на 22.07.2024 становить 17700 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 3000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 14700 грн.

На підтвердження виконання Товариством п. 1.6 Кредитного договору, позивач надає лист ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» за №312/10_ від 07 жовтня 2024 року, відповідно до якого 04.08.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 Райффайзен Банк Аваль, що являється доказом видачі кредитних коштів.

17.02.2022 року між ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

06 листопада 2024 року представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 10500 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився 06.01.2025 надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, просить позов задовільнити в повному обсязі.

Відповідач 24.12.2024 надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем не надані належні докази на підтвердження отримання кредитних коштів відповідачем від ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП». Також просить відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки витрати вказані позивачем не є співмірними зі складністю справи.

В судове засідання з`явився відповідач, позов не визнав та пояснив, що кредитних коштів не отримував, про зарахування коштів на його банківський рахунок в серпні 2021 року йому було невідомо. В серпні 2021 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про те, що на його телефон почали надходити смс погрозливого характеру про повернення кредитних коштів, просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, дійшов наступних висновків.

04.08.2021 року між ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №42268 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Сума виданого кредиту: 3000,00 гривень; Дата надання кредиту: 04.08.2021 року; Строк кредиту: 29 днів; Валюта кредиту: UAH; Стандартна процентна ставка 2 % в день, або 730 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором загальний розмір заборгованості за Кредитним договором станом на 22.07.2024 становить 17700 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 3000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 14700 грн.

Позивачем на підтвердження укладення кредитного договору надано витяг з індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №42268 від 04.08.2021 року із зазначенням всіх реквізитів відповідача (паспортних даних, ідентифікаційного коду, номеру рахунку відповідача в Райффайзен банк Аваль та інш.).

Відповідно до п.1.2 -1.3 договору кредит надається на 30 днів до 02.09.2021, тип процентної ставки фіксована - клієнт сплачує Товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% в день.

Позичальник, в свою чергу, зобов`язувався повернути грошові кошти, надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.

Договір підписаний відповідачем в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором AV1268. Крім того, суд визнає належним доказом довідку ТОВ «АВІРА ГРУП» про ідентифікацію відповідача при укладенні кредитного договору через мобільний телефон останнього з одноразовим ідентифікатором.

04.08.2021 на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується Довідкою від 07.10.2024 виданою ТОВ «Платежі онлайн» та яка знаходиться в матеріалах справи. Доводи відповідача про те, що він не отримував кредитні кошті спростовуються також наданою в судовому засіданні відповідачем історією карткового рахунку, згідно якого вбачається, що на рахунок відповідача 04.08.2021 в Райффайзен банк Аваль (рахунок співпадає з рахунком зазначеним в довідці ТОВ «Платежі онлайн» та кредитним договором) було перераховано від ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» кошти в розмірі 3000,00 грн. Надалі, кредитні кошти в сумі 3000,00 грн відповідачем були використані. Пояснення відповідача в судовому засіданні про те, що списання коштів у вказаний період з його рахунку відбувалось без його відому судом не беруться до уваги, оскільки будь-яких доказів звернення останнього до правоохоронних органів з даного приводу або до банківської установи на час розгляду справи в суді відповідачем не надано.

17.02.2022 року між ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Таким чином, судом встановлено, що у зобов`язанні, яке виникло щодо кредитного договору №42268 від 04.08.2021, позичальником за яким є ОСОБА_1 , відбулась заміна кредитора ТОВ «Фінансова Компанія «АВІРА ГРУП» на ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором за період з 04.08.2021-22.07.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором станом на 22.07.2024 становить 17700 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 3000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 14700 грн.

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 20.06.2024 направило досудову вимогу на адресу відповідача щодо виконання зобов`язань за кредитним договором та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач не вчинив дії, направленої на погашення заборгованості, що стало підставою звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів передбачених законом.

Відповідного статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 526, 530, 525 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частинами першою та другоюстатті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно із частиною 3статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною 6статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"(зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з пунктом 1статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Отже, суд приходить до висновку, що підписавши вище зазначений Кредитний договір за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови, що свідчить про волю відповідача на укладення такого договору.

Доказів, що спростовують висновки суду, стороною відповідача до суду не надано.

Щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №42268 від 04.08.2021, а саме стягнення процентів за користування кредитом в сумі 14700,00 грн, то суд зазначає, що частково не погоджується з таким розрахунком.

Як зазначалося, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що позика надається строком 30 днів, тобто до 02.09.2021.

Умов про пролонгацію кредитного договору за ініціативою товариства, клієнта або про автопролонгацію Договір не містить.

Пунктом 2.3 Договору погоджено, що у випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки.

Відповідно до Індивідуальної частини договору, який підписано відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора (електронного підпису), нарахування процентної ставки, поза межами дії договору не визначено. Крім того позивачем не надано розрахунку нарахування заборгованості за відсотками із зазначенням періоду нарахування та відсоткову ставку.

Таким чином, враховуючи, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється і в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, про що зазначено у Постанові Великої палати ВС від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії Договору тобто після 03.09.2021, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Вимоги, в порядку ст.625 ЦК України, позивачем до ОСОБА_1 не заявлені.

Відтак, обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом за договором № 42268 від 04.08.2021 за період з 04.08.2021 року по 02.09.2021 року в розмірі 2250,00 грн за процентною ставкою 2,5% на добу (3000*2,5%:100%*30 =2250,00, де 3000,00 сума боргу, 2,5% процентна на добу, 30 кількість днів).

Отже, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення в сумі 5250,00 грн (29,6% від ціни позову).

Вирішуючи заяву представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

06.11.2024 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про стягнення із відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10500,00 грн. Просив заяву задовольнити в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п.1, 2 ч. 3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 (справа №904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, акт про отримання правової допомоги від 04.11.2024 згідно з яким вказано послуги за: зустріч та консультацію щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та ОСОБА_1 в сумі 2000,00 грн (1 год), складання та подання позовної заяви до суду (підготовка доказів, додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики в сумі 5000,00 грн (2,5 год), інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи в сумі 3000,00 грн (1,5 год), канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції в сумі 500,00 грн.; платіжну інструкцію №32790 від 04.11.2024; рахунок №04.11.2024-88 від 04.11.2024 на оплату правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2024 на суму 10500,00 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

Суд вважає, що супровід даної справи не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справи здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн є завищеною і непропорційною до предмету спору.

Відтак, з урахуванням викладеного, складності цієї справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу розмір витрат, які підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача, необхідно зменшити з 10500,00 грн до 3000,00 грн.

Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат, то суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень частин 1 та 3 (пункт 1) ст.133ЦПК України, згідно яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» сплатило судовий збір в розмірі 2422,40 грн, які просило стягнути із відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 29,6% від заявленої суми позовних вимог, то частковому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає і судовий збір, а саме в розмірі 717,03 грн.

Керуючись ст.ст.204, 207, 512, 514, 634, 638, 1048, 1049,1054, 1055, 1077, 1078, 1080,108 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 89, 137, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Кредитним договором №42268 від 04.08.2021 у розмірі 5250,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 3000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі - 2250,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати у розмірі 3717,03 грн, які складаються з: 3000,00 грн - витрати на правову допомогу, 717,03 грн.- сплачений судовий збір.

Рішення суду може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 09.01.2025.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (юридична адреса: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Н.І.Гайдар