Номер провадження 2/754/4/25
Справа №754/746/22
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі

головуючої судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання: Івченка В.А.

за участю представника позивача Українця М.П.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Ковальчука С.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідачів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про витребування з незаконного чужого володіння земельної ділянки, ціна позову 485 016,00 грн,

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН

1.17 січня 2022 року Позивачка, ОСОБА_4 , звернулася до Суду з цим позовом. 25 лютого 2025 року представник Позивачки уточнив позовні вимоги, він просить Суд витребувати у ОСОБА_5 40/100 частин земельної ділянки та у ОСОБА_6 60/100 частин земельної ділянки (площею 0.1000 га, кадастровий номер :62:510:0010, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) на користь ОСОБА_4 .

2.Позовна заява мотивована тим, що спірна земельна ділянка вибула із володіння Позивачки не з її волі на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.06.2011, який укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Обставини нікчемності цього правочину Позивачка обґрунтовує, зокрема, висновками проведених експертиз. Почеркознавчими експертизами від 30.11.2022 та 11.07.2024 підтверджено, що рукописний запис та підпис у договорі не належать Позивачці.

3.06 квітня 2023 року адвокат Бабенко С.С., який діє в інтересах ОСОБА_6 , засобами поштового зв`язку подав до Суду письмові пояснення, заперечував проти позову, посилаючись на те, що:

4.на віндикаційні позови поширюється загальна позовна давність. Спірна земельна ділянка вибула з володіння Позивачки у 2011 році, водночас відомості про власників земельних ділянок знаходять у відкритому доступі, у зв`язку з чим Позивачка мала можливість дізнатись про порушене її право. Натомість вона звернулася до Суду з позовною заявою 17 січня 2022 року, тому пропустила строк позовної давності;

5. ОСОБА_9 є добросовісним набувачем, вона не знала та не могла знати, що у продавця відсутнє право на відчуження земельної ділянки, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.06.2011 укладено у визначений законодавством спосіб та формі. Крім того, договори відчуження земельної ділянки не визнано недійсними, а тому продовжують права та обов`язки сторін.

6.07 листопада 2024 року адвокат Українець М.П., який діє інтересах ОСОБА_4 подав до Суду письмові пояснення, у цих пояснення адвокат звертає увагу Суду на те, що:

по-перше, ОСОБА_7 у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки не набув право власності на спірну земельну ділянку у 2011 році, оскільки відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Така реєстрація здійснена державним реєстратором-приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сальваровською Н.Ф. - 06 грудня 2021 року;

по-друге, до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) не надходили заяви, запити чи інші звернення спрямовані на отримання відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки, а тому реєстратором порушено приписи статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки він зобов`язнаний був перевірити інформацію про комплектність документів наданих для державної реєстрації земельної ділянки. Таке порушення обумовило зазначення у договорі купівлі-продажу укладеного з ОСОБА_7 не правильного реєстраційного номеру у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, а саме № 08-7-06258, замість правильного 08-7-0336;

по-третє земельна ділянка з моменту її приватизації до дня звернення до Суду не змінювалась, жоден "проміжний власник" не припустив до її використання за цільовим призначенням. Позивачка добросовісно виконувала обов`язки власника земельної ділянки та сплачувала земельний податок з 2011 по 2022 роки, а тому були відсутні будь-які ознаки зміни власника.

7.25 лютого 2025 року представник Позивачки подав заяву про уточнення позовних вимог, просив Суд витребувати у ОСОБА_5 40/100 частин земельної ділянки та у ОСОБА_6 60/100 частин земельної ділянки (площею 0.1000 га, кадастровий номер :62:510:0010, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) на користь ОСОБА_4 .

8.Заява про уточнення позовних вимог обумовлена необхідністю приведення змісту позовних вимог правовим висновкам Верховного Суду щодо ефективності способу захисту.

9.25 лютого 2025 року адвокат Бабенко С.С. засобами "Електронний суд" надіслав до Суду письмові пояснення, він вказує, що надані експерту для дослідження та порівняння документи не відповідають вказаним вище положенням профільного законодавства, оскільки:

-зразки не відбиралися під диктовку тексту, аналогічного за змістом тому, що досліджується, або спеціально складеного тексту, який містить фрази, слова і цифри, узяті з рукописного тексту, що досліджується;

-зразки почерку не були відібрані на папері того самого виду (за розміром, лінуванням, характером поверхні тощо), що й документ, який досліджується;

-судом було відібрано зразки почерку та підписів, які містяться в блокноті/записнику/ конспектах невідомого походження і здійснені невідомою людиною та невідомо коли. Достовірно встановити належність зазначених записів Позивачці неможливо.

10.Крім того експерт звертався до Суду з клопотанням про надання додаткових матеріалів, експерт просив надати додаткові достовірні вільні зразки підпису та почерку Позивачки, однак учасниками судового процесу не було надано додаткових достовірних вільних зразків підпису та почерку Позивачки. Водночас експертне дослідження було проведено без вказаних документів.

КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

11.17 січня 2022 року Позивачка звернулася до Суду з цим позовом. Одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :62:510:0010, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також Витребувати у у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сальваровської Ніни Ігорівни матеріали реєстраційної справи об?єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 000 та витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скринника Сергія Миколайовича матеріали реєстраційної справи об?єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 000 (а.с. 27, 57).

12.09 лютого 2022 року суддею Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_11 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

13.09 лютого 2022 року суддею Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_11 заяву про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на земельну ділянку 0,10 га кадастровий номер :62:510:0010, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , в забезпечення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про витребування з незаконного чужого володіння земельної ділянки..

14.12 вересня 2022 року ОСОБА_4 подала до суду клопотання про витребування доказів з урахуванням поданого разом з позовною заявою клопотання.

15.21 вересня 2022 року ОСОБА_4 подала уточнене клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 червня 011 року зареєстрований в реєстрі за № 1424 та копії документів, на підставі яких було посвідчено вказаний договір, в тому числі оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відчужено земельну з кадастровим номером :62:510:0010, площе 0,1 га, а також у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скринник Сергія Миколайовича оригінал та копію Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником Сергієм Миколайовичем від 08.02.2022 року зареєстровано в реєстрі за № 127, копії документів, на підставі яких було посвідчено вказаний договір та оригінал Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 24 червня 2011 року зареєстровано в реєстрі за № 1424, на підставі якого відчужено земельну ділянку кадастровий номер :62:510:0010, площею 0,1 га, у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належним чином завірену паперову копію Реєтраційної справи № 000 щодо земельної ділянки кадастровий номер :62:510:0010, площею 0,1 га.

16.У судовому засіданні 21.09.2022 року клопотання про витребування доказів задоволено та витребувано вказані докази.

17.У відповідь на запит суду приватний нотаріус Скринник Сергій Миколайович надав копію договору купівлі-продажу від 24.06.2011 року.

18.У відповідь на запит суду Департаментом з питань реєстрації КМДА надано копію реєстраційної справи № 000 на 9 арк. та копію реєстраційної справи в електронній формі № 000 на 65 арк.

19.У підготовчому судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Обґрунтовуючи необхідність проведення у справі судової експертизи тим, що оскільки позивач стверджує що не відчужувала належну їй земельну ділянку, не укладала та не підписувала договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки - виникла необхідність проведення судової експертизи.

20.03 серпня 2023 року суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_11 призначила судову почеркознавчу експертизу у цивільній справі №754/746/22.

21.22 серпня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_11 після проведення судової експертизи поновила провадження у справі та призначила справу для продовження підготовчого розгляду на 9:30 год. 4 жовтня 2024 року.

22.4 жовтня 2024 року справа знята з розгляду.

23.07 листопада 2024 року оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 16 грудня 2024 року.

24.Згодом, 03 грудня 2024 року, Вища рада правосуддя прийняла рішення №3505/0/15-24 про звільнення судді ОСОБА_11 у зв`язку з чим, 10 грудня 2024 року, згідно з розпорядженням керівника апарату суду, було проведено повторний автоматизований розподіл цієї справи між суддями.С праву передано на розгляд судді Коваленко І.І.

25.20 грудня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Коваленко І.І. постановила ухвалу про прийнятт до провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про витребування з незаконного чужого володіння земельної ділянки та продовжити підготовче засідання зі стадії, на якій у засіданні була оголошена перерва. Призначено відкрите судове засідання на 30 січня 2025 року о 11-30 год.

26.30 січня 2025 року оголошувалась перерва до 26 лютого 2025 року у підготовочму судовому засіданні.

27.25 лютого 2025 року представник ОСОБА_5 , адвокат Бабенко С.С., в системі «Електронний суд» подав пояснення щодо висновку експерта № 5379/24-32 від 11.07.2024, а також клопотання про виклик в судове засідання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - Вікторію Чепак для надання пояснень стосовно Висновку № 5379/24-32 від 11.07.2024.

28.25 лютого 2025 року представник Позивачки, адвокат Українець М.П., в системі «Електронний суд» подав клопотання, в якому просить розгляд цивільної справи надалі здійснювати з урахуванням наведеної практики Верховного Суду щодо витребування нерухомого майна із чужого володіння у редакції позовної вимоги, прийнятої Деснянським районним судом міста Києва протокольною ухвалою у судовому засіданні 13.07.2022 року (а.с. 94-95) про: «Витребування у ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 40/100 частин та ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 60/100 частин земельної ділянки на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) належну їх на праві власності земельну ділянку кадастровий номер :62:510:0010, за адресою: АДРЕСА_1 .»

29.Також представник Позивача просив Суд залишити без розгляду позов в частині вимоги: «1. Визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.06.2011 № 1424, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б.» , виключити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зі складу учасників даної цивільної справи.

30.26 лютого 2025 року підготовче судове засідання було відкладено з причини неявки представників сторін.

31.01 квітня 2025 року суд постановив ухвалу, яка зазначена секретарем судового засідання у протоколі судового засідання, про задоволення заяви представника Позивачки та залишення позову в частині вимоги: «1. Визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.06.2011 № 1424, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б.». Суд також постановив про залучення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідачів.

32.01 квітня 2025 року задоволено клопотання представника Відповідача ОСОБА_6 про надання часу для підготовки клопотання про призначення повторної експертизи, оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні.

33.08 квітня 2025 року представник ОСОБА_6 , адвокат Ковальчук С.М., заявив клопотання про призначення повторної експертизи.

34.08 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд установив такий порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті: заслухати вступне слово учасників справи; дослідити надані учасниками справи письмові докази, в тому числі висновок експерта; у разі виникнення такої необхідності розглянути питання про виклик експерта для роз`яснення і доповнення висновку експерту; а також вирішити клопотання про призначення повторної експертизи.

35.У судовому засіданні 08 травня 20025 року суд оголосив перерву в судовому засіданні до 14.05.2025 року на 14:30. та викликав експерта КНІСЕ для роз`яснення і доповнення висновку №5379/24-32 від 11.07.2024.

36.У судовому засіданні 14.05.2025 року було допитано експерта КНІСЕ для роз`яснення і доповнення висновку №5379/24-32 від 11.07.2024, а також відмовлено у задоволенні клопотань представників Відповідачів про призначення повторної експертизи, оскільки

37.У судове засідання 04 червня 2025 року представники Відповідача не з?явились будучи належним чином повідомлені про розгляд справи.

38.Представник ОСОБА_6 адвокат Ковальчук С.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв?язку з перебуванням на лікарняному, проте ні до клопотання ні згодом до суду відповідні докази не надав.

39.Представник ОСОБА_5 адвокат Бабенко С.С. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи з підстав участі у іншому засіданні у Київському апеляційному суді. Під час вирішення цьоо клопотання суд виходить з наявності у Відповідача ОСОБА_5 двох представників, зокрема, також адвоката Пушка Серія Володимировича, який приймав участь у попередніх судових засіданнях, проте про неможливість явки у призначене на 04 червня 2025 року не повідомив.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

40.Позивачці - на підставі рішення Київської міської ради від 26.02.2010 року №102/3540 та Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 31 травня 2010 року за №08-7-03364 (серія ЯЖ №727422), передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку у 1-ому АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд номер :62:510:0010) (далі - земельна ділянка).

41.Згідно з отриманої судом копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 червня 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладеноли договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого передбачено перехід до ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку: площею 0,1000 га, кадастровий номер: :62:510:0010, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (доказ - договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.06.2011, що зареєстрований в реєстрі за № 1424 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б.).

42.У цьому договорі зазначено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 31.05.2010 серії ЯЖ № 727422, що виданий Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі рішення Київської міської ради від 26.02.2010 № 102/3540. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08-7-6258 від 31.05.2010.

43.Водночас як встановлено з другого примірника у Державногому актуі на право власності на земельну ділянку від 31.05.2010 серії ЯЖ №727422, який знаходився на зберіганні та наданий листом Департаменту земельних ресурсів №05702-5533 від 28.04.2023 вказано, що акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08-7-03364. Зазначена інформація підтверджена також копією відповідного запису у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян на території Київської міської ради Деснянського району м. Києва.

44.Отже існують розбіжності у реєстраційному номері правовстановлюючого документа, що міститься в архівному примірнику акта та укладеному договорі, підписмння якого Позивачка заперечує.

45.06 грудня 2021 року державний реєстратор-приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сальваровська Н.І. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Вона провела державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки :62:510:0010, за суб`єктом: ОСОБА_7 , податковий номер НОМЕР_4 . Відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна (доказ - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 62084871 від 06.12.2021).

46.Однак у листі Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) № 05702-5533 від 28.04.2023 вказано, що заяви, запити чи інші звернення спрямовані на отримання відомостей про державну реєстрацію ділянки з кадастровим номером :62:510:0010 до Департаменту не надходили.

47.З урахуванням зазначеної інформації відкриття розділу на об?єкт нерухомого майна та державна реєстрація прав згідно з ствттею 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" здійснена без перевірки актуальної інформації про зареєстровані права та обтяження.

48.У цей же день, 06 грудня 2021 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000): площа 0,1 га, кадастровий номер: :62:510:0010. Ціна нерухомого майна - 147 225,00 грн, власник - ОСОБА_7 , номер запису про право власності - 45482661 (доказ - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 288687708 ві д 06.12.2021).

49.09 грудня 2021 року ОСОБА_7 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_10 та ОСОБА_8 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, у зв`язку з чим ОСОБА_8 набув право власності на земельну ділянку: площею 0,1000 га, кадастровий номер: :62:510:0010, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (доказ - договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.12.2021, що зареєстрований в реєстрі за № 1721 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринник С.М.).

50.Згідно з пунктом 1.2. Договору відчужувана земельна ділянка належить ОСОБА_7 , на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Гнідюк О.Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 24.06.2011 за реєстровим № 1424; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2021, номер запису про право власності: 45482661, розмір частки: 1.

51.Також, 09 грудня 2021 року державний реєстратор-приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скринник С.М. вирішив провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку з реєстраційним номером 000, кадастровий номер земельної ділянки :62:510:0010, за суб`єктом: ОСОБА_8 , податковий номер НОМЕР_5 (доказ - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 62160725 від 09.12.2021).

52.09 грудня 2021 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000): площа 0,1 га, кадастровий номер: :62:510:0010. Ціна нерухомого майна - 485 000,00 грн, власник - ОСОБА_8 , номер запису про право власності - 45548862 (доказ - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 289311726 ві д 09.12.2021).

53.08 лютого 2022 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , тобто вже після подання позову у цій справі, уклали новий договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: :62:510:0010, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_5 набула 40/100 часток в праві власності на земельну ділянку, що є 0,0400 га; ОСОБА_6 набула 60/100 часток в праві власності на земельну ділянку, що є 0,0600 га. (доказ - договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08.02.2022, що зареєстрований в реєстрі за № 127 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М.).

54.Відповідно до пункту 1.2. Договору відчужувана земельна ділянка належить ОСОБА_8 , на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений Скринником С.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 09.12.2021 за реєстровим № 1721; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2021, номер запису про право власності: 45548862, розмір частки: 1.

55.08 лютого 2022 року державний реєстратор-приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скринник С.М. провів державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1, на земельну ділянку з реєстраційним номером 000, кадастровий номер земельної ділянки :62:510:0010, за суб`єктом: ОСОБА_5 , податковий номер НОМЕР_1 - 40/100; ОСОБА_6 , податковий номер - НОМЕР_2 - 60/100 часток (доказ - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 63313483 від 08.02.2022).

56.08 лютого 2022 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000): площа 0,1 га, кадастровий номер: :62:510:0010. Ціна нерухомого майна - 485 016,00 грн, форма власності: приватна, спільна часткова, власник ОСОБА_5 - 40/100 розмір частки; ОСОБА_6 - 60/100 розмір частки (доказ - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.02.2022№ 298429043 та 298429306).

57.20 січня 2022 Позивачка подала до Головного управління Національної поліції у м. Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом шахрайського заволодіння земельною ділянкою, за результатами розгляду якої 20.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 190 КК України (№0000040) (доказ - витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2022, виданого Головним управлінням Національної поліції у м. Києві). У рамках цього кримінального провадження була проведена почеркознавча експертиза.

58.Згідно з висновком почеркознавчої експертизи від 30.11.2022 № СЕ-19/111-22/46597-ПЧ встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 та рукописний запис " ОСОБА_4 " у графі "ПРОДАВЕЦЬ" у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 24.06.2011, номер у реєстрі нотаріальних дій 1424, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

59.Також на підставі ухвали суду від 03.08.2023 у цій справі було проведено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта рукописний запис " ОСОБА_4 " та підпис від імені ОСОБА_4 , що містяться в графі "ПРОДАВЕЦЬ:" на зворотній стороні аркуша у договорі купівлі-продажу від 24.06.2011, укладеного від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , посвідчененого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 1424, виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою (доказ - висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 11.07.2024 № 5379/24-32).

ОЦІНКА СУДУ

Щодо укладеності та підписання договору купівлі-продажу від 24 червня 2011 року

60.Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

61.Згідно з частиною третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

62.Позивач доводить обставини непідписання договору та його підробки, в тому числі висновком почеркознавчої експертизи від 30.11.2022 № СЕ-19/111-22/46597-ПЧ, яким встановлено, що що підпис від імені ОСОБА_4 та рукописний запис " ОСОБА_4 " у графі "ПРОДАВЕЦЬ" у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 24.06.2011, номер у реєстрі нотаріальних дій 1424, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

63.Ця експертиза була проведено у кримінальному провадженні. Експерти були обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Та обставина, що вказану експертизу проведено не за ухвалою суду у справі, що переглядається, не є підставою вважати її недопустимим доказом, оскільки особи, які проводили цю експертизу є атестованими судовими експертами, обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, висновок містить інформацію щодо предмета доказування, а отже, є допустимим письмовим доказом у справі, який підлягає оцінці у сукупності із іншими доказами у справі (постанови Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 522/16529/20; від 20 листопада 2024 року № 373/2163/21).

64.Така позиція є сталою в судовій практиці. Верховний Суд неодноразово робив висновок про допустимість висновку експерта, який проведений у межах кримінального провадження. Зокрема, такі правові висновки викладено і у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 761/12898/16-ц, від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17, від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17, від 15 квітня 2021 року у справі № 759/15556/18.

65.Відповідно до висновка почеркознавчої експертизи від 11.07.2024 № 5379/24-32, що була призначенна судом за клопотання представника Позивачки, встановлено, що рукописний запис " ОСОБА_4 " та підпис від імені ОСОБА_4 , що містяться в графі "ПРОДАВЕЦЬ:" на зворотній стороні аркуша у договорі купівлі-продажу від 24.06.2011, укладеного від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , посвідчененого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 1424, виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою.

66.З метою роз`яснення цього висновку Суд викликав експерта для його допиту.

67.Експерт у судовому засіданні пояснила, що зразки, зазначені в ухвалі суду, збігаються із тими, що наведені у висновку експерта, однак у самому висновку вони описані детальніше. Суд, прокурор чи слідчий не завжди можуть визначати, які саме зразки є вільними, умовно вільними чи експериментальними. Для експерта головним є перелік документів, які суд надає для проведення експертизи в ухвалі.

68.Експерт пояснила, що має право оцінювати зразки - визнавати їх достовірними чи ні. У цій справі вона прийняла надані судом зразки як достовірні.

69.Також експерт наголосила, що оскільки документи були надані судом як зразки почерку Позивачки, у неї не було підстав їх відхиляти. Вона перевірила відповідність наданих зразків іншим матеріалам, і у разі виникнення сумнівів звернулася б до суду з відповідним клопотанням. Експерт перевірила зразки на предмет виконання їх однією особою та підтвердила, що всі вони виконані саме однією особою. Якість і кількість наданих зразків експерт оцінила як достатню для проведення експертизи.

70.Частиною другою статті 103 ЦПК України визначено, що у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

71.Статтею 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

72.Заперечення представників Відповідачів щодо висновку судової почеркознавчої експертизи від 11.07.2024 № 5379/24-32, призначеної судом, та необхідності призначення повторної експертизи Суд визнав необґрунтованими, оскільки вони зводяться виключно до процедури призначення та проведення експертизи, що не є істотними та були пояснені експертом, який викликався в судове засідання для надання пояснень. Аргументи Відповідача не свідчить про неповноту, неясність чи необґрунтованість висновку експерта, а також не підтверджує того, що висновок суперечить матеріалам справи або викликає сумніви у його правильності, що є підставою для призначення повторної експертизи.

73.Суд також враховує, що подібним доводам представників позивачів щодо процесуальних вад під час призначення судової експертизи вже надавались Київським апеляційним судом у даній справі в постанові від 05 березня 2024 року з висновками наступного змісту: ".... доводи апеляціи?ноі? скарги представника ОСОБА_5 - адвоката Бабенка С.С. про те, що у суду були відсутні підстави для призначення експертизи, оскільки у матеріалах справи міститься достатньо документів та доказів для правильного вирішення судом спору, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав. Посилання в апеляціи?них скаргах на те, що надані судом для проведення почеркознавчоі? експертизи конспекти ОСОБА_4 та вирізані листи записів із записника ОСОБА_4 , не є документами за своєю суттю, змістом та базовими ознаками, та за відсутності будь-яких фактичних даних про те коли такі матеріали були вчинені та чи були вони достовірно виконані саме ОСОБА_4 , що, на думку скаржників, виключає можливість і?х віднесення чи до вільних чи до умовно-вільних зразків почерку ОСОБА_4 , не заслуговують на увагу, оскільки скаржниками не надано належних та допустимих доказів щодо неналежності конспектів та вирізаних листів записів із записника саме ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ними не доведено обставин, на які вони посилаються як на підставу своі?х заперечень, та є припущеннями. Тому суд діи?шов правильного висновку про надання вказаних документів врозпорядження експертів для проведення експертизи."

74.Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини друга та третя статті 89 ЦПК України).

75.Висновки судової почеркознавчої експертизи від 11.07.2024 № 5379/24-32, призначеної судом у справі, узгоджуються з висновком почеркознавчої експертизи від 30.11.2022 № СЕ-19/111-22/46597-ПЧ, проведеної у межах кримінального провадження, який також підтверджує, що спірний підпис виконаний не Позивачкою. Суд визнав цей висновок допустимим доказом, оскільки він виконаний атестованими судовими експертами та стосується предмета доказування.

76.Суд, оцінюючи докази в їх сукупності, бере до уваги не лише висновок почеркознавчої експертизи, а й те, що обставини підроблення договору, окрім висновків судових почеркознавчих експертиз, також підтверджуються такими фактами, встановленими судом на підставі матеріалів справ: розбіжності в реєстраційному номері правовстановлюючого документа, державна реєстрація права власності за ОСОБА_7 (першим набувачем після Позивачки) 06 грудня 2021 року була проведена без перевірки актуальної інформації про зареєстровані права та обтяження, до Департаменту земельних ресурсів не надходили заяви, запити чи інші звернення, спрямовані на отримання відомостей про державну реєстрацію ділянки, що є порушенням статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Позивачка у період з 2011 по 2021 роки отримувала податкові повідомлення-рішення та справно сплачувала земельний податок.

77.Таким чином, сукупність зібраних доказів (дві експертизи) та підтвердження експерта щодо якості та достатності матеріалів, дозволяють Суду відмовити у задоволенні клопотань про призначення повторної експертизи.

78.За наведених обставин Суд дійшов висновку, що Позивачка не підписувала договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24 червня 2011 року, її підпис є підробленим.

79.Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

80.Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

81.Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України).

82.Відповідно до абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

83.Згідно з абзацом першим частини першої, частин другої та третьої статті 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.

84.За змістом статті 264 ЦПК України при вирішенні цивільної справи суд має насамперед визначити вид спірних правовідносин між сторонами, обрати норму права, що їх регулює, та правильно її застосувати.

85.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

86.Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах зробила висновок, що "за своєю правовою природою нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який від імені продавця підписаний сторонньою особою та при нотаріальному посвідченні якого використано викрадені документи, а особу продавця встановлено на підставі підробленого документа, у разі невстановлення факту зловживання з боку власника своїми правами потрібно кваліфікувати як неукладений з огляду на відсутність підтвердження волевиявлення його сторони на укладення відповідного правочину" (пункт 82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23)) .

87.Відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність.

88.Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису).

89.Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

90.Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним в силу вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати (пункти 233 - 236 вказаної вище постанови).

91.З урахуванням вказаного вище висновку Великої Палати Верховного Суду, Суд у цій справі дійшов висновку щодо неукладеності договору купівлі-продажу земельної ділянки.

(2) Щодо витребування майна у Відповідачів

92.Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, за загальним правилом саме власнику належить правомочність вчинення правочинів, спрямованих на розпорядженням його майном (див. пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 826/20221/16).

93.Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша та друга статті 321 ЦК України).

94.Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

95.Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

96.За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у пункті 72 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц та пункті 100 постанови від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника, включаючи право володіння.

97.Велика Палата Верховного Суду в іншій постанові також виснувала, що якщо нерухоме майно, що вибуло з фактичного володіння його власника за неукладеним договором купівлі-продажу, було зареєстровано за іншою особою без відповідної на те правової підстави, власник такого майна може витребувати його із чужого незаконного володіння у всіх випадках відповідно до статті 387 ЦК України. При цьому відсутністю правової підстави в цьому випадку потрібно розуміти: реєстрацію спірного нерухомого майна за стороною неукладеного правочину; реєстрацію спірного майна за третьою особою на підставі правочину, укладеного всупереч нормам чинного законодавства.

98.У разі, якщо спірне нерухоме майно надалі відчужене за відплатним договором, і сторона цього договору не знала і не могла знати про відсутність у продавця права його відчужувати, у зв`язку із чим така особа є добросовісним набувачем, спірне нерухоме майно також може бути витребуване його власником відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, оскільки таке майно вибуло з володіння власника (законного володільця) не з його волі (за неукладеним правочином).

99.Наведене також узгоджується з положеннями статті 330 ЦК України, згідно з якими, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

100.Крім цього, необхідно враховувати, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23)) .

101.За результатом розгляду справи цієї справи встановлено, що:

1)земельна ділянка вибула з володіння Позивачки не з її волі, оскільки в основу переходу права власності покладено неукладений правочин з підробленим підписом. Це є прямим порушенням права власності Позивачки;

2)спірне нерухоме майно надалі відчужене за відплатним договором Відповідачам. Позивач не оспорює ті обставини, що Відповідачі є добросовісними набувачами. У судовому засіданні представник Позивача підтверджував, що позов заявлено про витребування у Відповідачів майна як добросовісних набувачів.

102.Отже, оскільки таке майно вибуло з володіння власниці (законного володільця) не з її волі (за неукладеним правочином з підробленим підписом від її імені), тому майно може бути витребуване його власником відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України.

Щодо пропорційності втручання в права власності Відповідачів

103.Загальні принципи щодо втручання у мирне володіння майном були узагальнені Європейським Судом з прав людини, наприклад, у справі "Кривенський проти України" (№ 43768/07, § 42, 16 лютого 2017 року) та "Каневська проти України" (№ 73944/11, § 45, 17 листопада 2020 року). Зокрема, Суд повинен оцінити, чи було втручання законним, здійсненим у суспільних інтересах, і чи переслідувало воно законну мету засобами, розумно пропорційними до мети, яку прагнули реалізувати

104.У цій справі, що розглядається, спірна земельна ділянка була витребувана у Відповідачів на підставі статті 388 Цивільного кодексу, яка дозволяє витребування майна його законним власником у добросовісного набувача, якщо майно було відчужене проти волі власника. Також особливістю цієї справи є те, що Відповідачі не були позбавлена майна на користь держави. Відповідачі набули право власності на земельну ділянку, коли спір вже про її витребування вже розглядався у суді. Це є спором між приватними особами, майно витребувано в інтересах третьої особи, і держава має лише позитивні зобов`язання.

105.Європейський Суд з прав людини розглядав справи щодо застосування цієї статті в інших справах і не встановив порушення в тому числі з тих підстав, що заявниця мала можливість звернутися із позовом до продавця, вимагаючи стягнення (повернення) суми, яку вона сплатила за майно (див. "Каневська", цитоване вище, § 49; "Заставська проти України" (ріш.), № 57960/19, § 26, 23 березня 2023 року; "Василевська проти України" (ріш.), № 37919/15, § 21, 4 липня 2024 року, "Філіп Андре Саді ВІТСЕ проти України", № 64351/14, § 21, 21 листопада 2024 року).

106.Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу, що законодавство України надає особі після завершення цього судового процесу додаткові ефективні засоби юридичного захисту. Вона не позбавлена можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до особи, в якої придбала земельну ділянку, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав (пункт 9.19 постанови від 20 червня 2023 року у справі № 554/10517/16-ц (провадження № 14-76цс22)). Вказане відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2510цс15 (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 93), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 63), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 125.6.3)).

Щодо строку позовної давності

107.Представник Відповідача заявив про застосування строку позовної давності це в 2011 році, оскільки дані про стосовно актуального власника земельної ділянки є відкритими, тому можна зробити висновок, що позивачка мала можливість з 2011 року дізнатися про порушене її право.

108.Суд, вирішуючи питання, чи пропущено Позивачем строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого права власності на земельну ділянку, виходить з такого.

109.Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

110.Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

111.Частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

112.Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

113.Отже, Суд відзначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа:

(1)довідалася про порушення свого права;

(2)могла довідатися про порушення свого права;

(3)довідалася про особу, яка його порушила;

(4)могла довідатися про особу, яка його порушила

114.Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що зміст наведених у частині першій статті 261 ЦК України термінів, зокрема "довідався" та "міг довідатися", свідчить про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. Доведенню позивачем підлягає також той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Зазначене є наслідком дії загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, які є підставами її вимог і заперечень (постанова від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21); пункт 60 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18)). Така позиція є сталою в судові практиці і раніше була сформульована у Верховним Судом України у справі № 6-17цс17.

115.Також Верховний Суд України звертав увагу на те, що "для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивної (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти" (правова позиція Верховного Суду України, що викладена у постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14).

116.При цьому, Закон не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб (пункт 7.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19)). У цій постанові Велика Палата Верховного Суду з метою забезпечення єдності судової практики відступила від висновків, висловлених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 711/802/17 та від 6 червня 2018 року у справі № 520/14722/16-ц, згідно з якими "початок перебігу строків позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку статті 388 ЦК України відліковувався з моменту набуття добросовісним набувачем права власності на майно, а не з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна до іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу".

117.У визначенні початкового моменту позовної давності суд повинен виходити з таких критеріїв оцінки поведінки позивача, як добросовісність, розумність та справедливість, закріплених у статті 3 ЦК України, що відповідним чином висуває до кожного учасника цивільних відносин вимоги до обрання поведінки, яка має відповідати поведінці умовного доброго господаря та дбайливого власника. Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Добрий господар повинен піклуватися про своє майно, вживати дії з його збереження та своєчасного захисту його і прав на нього протягом розумного строку. Особа не може вважатися дбайливим власником, якщо тривалий період не цікавиться своїм майном, не вживає заходів, які б вчинив добрий господар невідкладно, якщо не існує перешкод, що об`єктивно перешкоджали йому у вчиненні таких дій (постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 № 385/321/20 (61-9916сво21)).

118.Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) (пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18)).

119.У практиці Великої Палати Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (див., зокрема, пункт 98 постанови від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (підпункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (підпункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.13) та інші).

120.Отже, у цій справі, оскільки право власності Позивача на спірну земельну ділянку було порушено в момент її вибуття з його власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли Позивач довідався або міг довідатися про порушення його права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з його власності у володіння іншої особи.

121.Право власності Позивачки на спірну земельну ділянку було порушено в момент її вибуття з її володіння у володіння іншої особи на підставі договору купівлі-продажу від 24 червня 2011 року. Відповідачі не надали доказів, що Позивачка знала або могла знати про договір купівлі-продажу від 24 червня 2011 року. Отже, ця дата не може бути використана для відліку позовної давності.

122.У даному випадку Позивачка мала можливість довідатися про порушення її права на наступний день після внесення відомостей до державного реєстру прав.

123.Вперше державна реєстрація права власності на земельну ділянку відбулася 06 грудня 2021 року за ОСОБА_7 - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття такого права, а відповідні записи в Реєстрі створюють для Позивача перешкоди у реалізації правомочності власника на розпорядження цим нерухомим майном (див. пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 711/4556/16-ц).

124.До 06 грудня 2021 року реєстрація права на земельну ділянку за ОСОБА_7 не була проведена, отже про порушення свого права Позивачка могла довідатися лише 06 грудня 2021 року, коли відбулось офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на земельну ділянку.

125.Позивачка надала суду податкові повідомлення-рішення від 08.04.2011 № , 17.04.2012 № , 22.04.2013 № , 12.06.2014 №1345-15, 04.05.2015 №507211, 04.05.2015 № 607211, 25.04.2016 № 5, 25.04.2017 №2740-1305, 27.03.2018 №1-2652, 20.04.2021 №2-2615, а також квитанції про сплату цього земельного податку.

126.Таким чином, Позивачка у період з 2011 по 2021 роки отримувала податкові повідомлення-рішення та справно сплачувала земельний податок. Такі дії щодо нарахування податку свідчать про наявність у ДПС інформації про належність спірної ділянки ОСОБА_4 , а факт отримання податкових повідомлень-рішень та їх сплати створювали у Позивачки переконання щодо належності їй права власності на спірну земельну ділянку. За цих умов Позивачка не мала реальної можливості та підстав знати про порушення свого права власності.

127.Разом з цим, Суд бере до уваги, що з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 03 березня 2020 року № 540-IX, яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 12 та продовжено строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), на строк дії такого карантину.

128.Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

129.Надалі, дія карантину на усій території України, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, була продовжена до 31.12.2022.

130.Також за приписами пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

131.Отже, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені, а у подальшому - зупинені на строк дії воєнного стану, який (загальновідомий факт) діє безперервно до цього часу.

132.Підсумовуючи викладене, Суд зазначає, що Позивачка звернулася до суду з позовом 17 січня 2022 року. Строк позовної давності починається з 06 грудня 2021 року, коли відомості були внесені до Державного реєстру. Строк позовної давності у цій справі не пропущений.

133.З огляду на те, що строк позовної давності не пропущено, Суд не вирішує питання поважність причин його пропуску.

Розподіл судових витрат

134.Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (частина восьма статті 141 ЦПК України).

135.Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

136.Позивачка понесла такі витрати: судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 1984,80 грн, а також витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 12 665,94 грн.

137.Суд встановив, що позовна заява носить майновий характер з ціною позову 485 016,00 грн (вартість земельної ділянки), тому відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" сума судового збору становить 4850,00 грн.

138.Відповідно до абзацу першого частини другої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

139.Оскільки Позивачка недоплатила суму судового збору у розмірі 2865,40 грн, ці кошти підлягають стягненню з Відповідачів на користь держави, тобто по 1432,70 грн з кожного.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідачів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про витребування з незаконного чужого володіння земельної ділянки, задовольнити повністю.

Витребувати у ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) 40/100 частин земельної ділянки та у ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) 60/100 частин земельної ділянки (площею 0.1000 га, кадастровий номер :62:510:0010, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) на користь ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Стягнути з ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) 7 325,37 грн- судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) 7 325,37 грн- судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави 1432,70 грн судовий збір.

Стягнути з ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави 1432,70 грн судовий збір.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 14 січня 2026 року

Суддя Інна КОВАЛЕНКО