Справа № 758/7298/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 грудня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Перша київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі за текстом - відповідач), треті особи: Перша київська державна нотаріальна контора (надалі за текстом - третя особа 1), ОСОБА_2 (надалі за текстом - третя особа 2), про зняття арешту з майна.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що накладений арешт створює позивачу перешкоди у здійсненні ним права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, а відтак, існує необхідність скасувати заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження N1549418 від 16.12.2004 року, яка накладена на квартиру АДРЕСА_1 (надалі за текстом -квартира), з огляду на що, позивач просить суд зняти арешт з 1/3 частки нерухомого майна - квартири.

Відповідач просить суд здійснювати розгляд справи без їх участі.

Ухвалою від 23.05.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

У судовому засіданні 05.11.2025 судом залучено до участі у справі третю особу 2, з метою повного та всебічного розгляду справи.

У судове засідання сторони не прибули.

Від відповідача до суду відзив не надходив. Від третіх осіб до суду пояснення не надходили.

Позивач не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником 1/5 та 1/20 частки квартири.

Вироком Шевченківського районного суду від 26 вересня 1996 року позивача засуджено по ч. З ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням ст.44 КК України 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 46-1 КК України відстрочити виконання вироку в основній частині строком на 2 роки.

Стягнуто в солідарному порядку, зокрема, з позивача на користь потерпілої ОСОБА_2 20 698,80 гривень.

Постановою державного виконавця Подільського ВДВС м. Києва Жила В.В. від 13.02.2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження при примусовому виконанні В/Л №1-418, накладено арешт на 1/3 частку квартири.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у реєстрі міститься запис про обтяження за N 1549418, зареєстровано 16.12.2004 р. реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження : постанова Б/н, 13.02.2001. Відділ державної виконавчої служби у Подільському р-ні, об`єкт обтяження 1/3 частка квартири, яке частково належить позивачу на праві власності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

За правилами ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Так, як встановлено у ході розгляду справи, арешт, що був накладений на квартиру АДРЕСА_2 не знято.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Статтею 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За приписами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, з огляду на те, що обставини на підставі яких був накладено арешт на квартиру не існують, а дія арешту на вказане нерухоме майно порушує права позивача, щодо володіння, користування та розпорядження майном, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування арешту.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Перша київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна - задовольнити;

Зняти арешт з 1/3 частки нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою № Б/н від 13.02.2001 року державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Жилою В.В., реєстраційний номер обтяження 1549418 зареєстрований 16.12.2004, реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)» (юридична адреса: 04208, м. Київ, просп. Георгія Гонгадзе, буд. 5-Б, );

третя особа 1 - Перша київська державна нотаріальна контора (юридична адреса: 01136, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 11);

третя особа 2 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП невідомий);

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення;

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Гребенюк