печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участі секретаря судових засідань Сіренко С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання представника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюк Роман Анатолійович, звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання нею зобов`язань, покладених згідно: виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № НОМЕР_4 виданої 16.03.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 62123,68 доларів США.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № НОМЕР_4 виданої 16.03.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 62123, 68 доларів США.

Оскільки, боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення суду у справі № 2-1223/10, представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р. А. звернувся до суду з даним поданням.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, у вимогах подання міститься клопотання про розгляд подання у відсутність державного виконавця.

Згідно із ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За наведених обставин суд визнав за можливе розглянути подання у відсутність приватного виконавця, у відповідності до положень ст. 441 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього копії матеріалів виконавчого провадження, суд приходить висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № НОМЕР_4 виданої 16.03.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 62123,68 доларів США.

04.07.2017 державним виконавцем у відповідності до вимог ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

17.02.2021 державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна в межах суми 62123,68 доларів США. Відповідні записи внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Копії вказаних постанов направлено ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що підтверджується копією супровідного листа та копією конверту наявною в матеріалах справи.

Боржником не подано декларації про доходи та майно боржника фізичної особи. Згідно відповідей на запити державного виконавця реєструючими органами повідомлено, що рухомого майна, цінних паперів, земельних ділянок, транспортних засобів, сільськогосподарської техніки та іншого будь-якого майна, належного боржнику на праві власності, за боржником не зареєстровано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником майно не зареєстровано.

Згідно відомостей ДФС України встановлено, що у боржника відкриті рахунки у банківських установах на які державним виконавцем накладено арешт.

Згідно відповіді МВС України за боржником не зареєстровані транспортні засоби.

22.12.2022 та 28.05.2025 державним виконавцем на адресу боржника були направлені виклики державного виконавця, проте вони залишились без реагування боржника.

Також, постановою Київського апеляційного суду у справі № 757/22177/23-ц від 29.11.2023 встановлено, що боржник обізнаний про виконавче провадження та станом на 28.11.2025 жодних дій щодо погашення заборгованості не вчинено.

Судом встановлено, що державним виконавцем було вжито низку заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово перетинала державний кордон України по закордонному паспорту НОМЕР_1 .

Однак, вжиті приватним виконавцем заходи, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення, фактично не досягли бажаного результату.

Зважаючи на наявність поїздок боржника за кордон, існує реальна можливість довготривалого виїзду боржника за межі України. Також, відсутність боржника на території України та кошти, витрачені ним на такі поїздки, негативно впливають на виконання судового рішення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п. 1-9 частини першої цієї статті.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України, який має паспорт, у разі, коли існують обставини, що обмежують відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право його виїзду за кордон, зобов`язаний здати свій паспорт на збереження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, за місцем проживання у місячний термін після виникнення таких обставин. За наявності достатніх підстав паспорт, що зберігається в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, повертається у 10-денний термін з моменту звернення громадянина або його законного представника.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що громадянин України, що має паспорт, може бути тимчасово обмежений у праві виїзду закордон у випадках, коли діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Окрім вказаного, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», також може бути тимчасово обмежений у праві виїзду закордон громадянин України, що ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема,

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п?яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Крім того, у своєму Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею б Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов?язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Як роз`яснив Верховний Суд України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

За таких підстав обмеження боржника у праві виїзду за межі України є тією крайньою мірою, яка змусить останнього виконати свої зобов?язання по виконанню судового рішення.

За таких обставин, оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржниця ОСОБА_1 обізнана про існування заборгованості, однак рішення суду не виконує, враховуючи тривале невиконання боржником судового рішення щодо стягнення значної суми грошових коштів, умисне ухилення боржниці від його виконання, а також приймаючи до уваги, що боржниця, не виконуючи рішення суду має можливість здійснювати виїзди за межі України, суд приходить висновку про задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання представника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , до виконання нею зобов`язань, покладених згідно: виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № НОМЕР_4 виданої 16.03.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 62123,68 доларів США.

Виконання заходів щодо обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , покласти на Державну прикордонну службу України.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя Ю. Г. Головко