КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 201/4728/24
провадження № 22-ц/824/6366/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оголошення фізичної особи померлою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року в складі судді Фінагеєвої І. О., присяжних Мунтяну Ю. В., Салівоненко С. І.,

встановив:

16.04.2024 ОСОБА_2 звернулось до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

Заяву мотивовано тим, що вона проживала в місті Маріуполь Донецької області.

На даний час вона є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.04.2022 №3244-.

Її мати, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

Мати була онкохворою та потребувала постійної медичної допомоги.

Після 24.02.2022, внаслідок широкомасштабного наступу та агресії рф проти України, місто Маріуполь почали обстрілювати ракетами, артилерійськими снарядами, наносити авіаційно-бомбові удари. Місто опинилось в облозі, зник зв`язок, світло тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_5, під час масованого обстрілу, в квартирі, де перебувала її мати, були вибиті вікна. Внаслідок переохолодження та відсутності медичної допомоги мати померла. Під час смерті матері разом з нею перебував її батько - ОСОБА_4 .

13.03.2022 ОСОБА_4 сповістив її про смерть матері.

Поховати або помістити мати в морг вона не змогла, так як були сильні обстріли, у місті велися бойові дії.

Отримати медичний документ та свідоцтво про смерть матері у той час було також неможливо.

13.03.2022 батько самостійно поховав її матір у дворі будинку АДРЕСА_2 .

10.04.2022 батько перепоховав матір на кладовищі за адресою: АДРЕСА_3 .

16.09.2022 вона звернулася до Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення щодо загибелі її матері ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань ( далі - ЄРДР) , номер кримінального провадження: 0002496.

Листом від 16.11.2022 №8694/125/55-2022 Святошинське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві повідомило, що кримінальне провадження №0002496 від 16.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст. 218 КПК України 15.10.2022 передано за територіальною підслідністю до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блоковані), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 р. за №453/37789 в редакції наказу від 30.11.2022 №280, станом на момент подання нею даної заяви, Маріупольська міська територіальна громада Донецької області включена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 листопада 2022 року.

Визнання ОСОБА_3 померлою необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть та реалізації спадкових прав.

Посилаючись на наведене, просила суд оголосити ОСОБА_3 , громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с. Асовиця Брянської області, померлою у Центральною районі м. Маріуполя Донецької області.

Днем смерті ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , вважати день набрання законної сили рішенням суду про оголошення громадянина померлим.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що оголошення ОСОБА_3 померлою до спливу шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій суперечить вимогам ч. 2 ст. 46 ЦК України. Окрім того, заява не підтверджена достовірними та достатніми доказами.

03.01.2025 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Стосовно посилання в оскаржуваному судовому рішенні на відсутність інформації щодо пошуку особи, хід проведення оперативно-розшукових заходів, їх результати тощо, зазначає, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" повноваження щодо здійснення оперативно-пошукових заходів покладено на відповідні підрозділи , які здійснюються оперативно-розшукову діяльність.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи , їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Окупація м. Маріуполя є загальновідомим фактом.

Оголошенні її матері померлою необхідно для отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану та в подальшому оформлення спадщини, про що вона вказувала в своїй заяві, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Звертає увагу на правові висновки, які були висловлені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23.

Протокольною ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року заінтересовану особу Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції замінено на Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про оголошення ОСОБА_3 померлою, суд першої інстанції виходив з того, що таке оголошення до спливу законодавчо встановленого шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій суперечить вимогам ч. 2 ст. 46 ЦК України, та окрім того не підтверджено достовірними та достатніми доказами.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю заявниці ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки від 13 квітня 2022 року №3244- посадової особи Відділу надання адміністративних послуг Управління "Центр надання адміністративних послуг" Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 . Фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_5 .

Листом від 16.11.2022 №8694/125/55-2022 слідчий слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП України у м. Києві повідомив ОСОБА_1 , що кримінальне провадження №0002496 від 16.09.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому вона є заявником, в порядку ст. 218 КПК України 15.10.2022 року передано за територіальною підслідність до Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області.

Н а підтвердження факту смерті матері заявниця надала: копію паспорту на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який містить відмітку про зареєстроване місце проживання вказаної особи за адресою: АДРЕСА_1 ; картку платника податків на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; фотокопію з місця поховання та могили; письмові пояснення батька заявниці ОСОБА_4 про те, що він разом цивільною дружиною ОСОБА_3 на час повномасштабного вторгнення рф 24.02.2022 знаходився у м. Маріуполі. Цивільна дружина була дуже хвора, потребувала медичної допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_5 вони разом знаходились за адресою: АДРЕСА_1 . Коли почався обстріл, вибило всі вікна, було дуже холодно, не можливо було надати медичну допомогу. Його дружина помирала у тяжких муках. Її не стало о 20:30, ІНФОРМАЦІЯ_5. На наступний день 13.03.2022 він її захоронив біля під`їзду будинку, де вона проживала та була прописана. 10.04.2022 він її перепоховав на кладовищі за адресою: м. Маріуполь, вул. Заозерна, 26 ( є фото). Таким чином він став свідком смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до частин першої, другої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Відповідно до частини третьої статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання про оголошення особи померлою після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, під час ведення бойових дій, суд не може ігнорувати обставини, в яких опинилась заявниця після повномасштабного військового вторгнення держави-агресора на територію України та об`єктивні складнощі, які можуть виникнути при надання доказів на підтвердження відповідного факту.

Суд має зважати на вказані обставини та, керуючись завданням цивільного судочинства, уникати формального підходу при вирішенні таких справ.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, що переглядається, судом встановлено, що із заявою про оголошення особи померлою було надано відповідь слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП України у м. Києві про те, що заявою ОСОБА_1 порушено кримінальне провадження №0002496 від 16.09.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявницею також надано письмову заяву батька заявниці, який повідомив по обставини загибелі його цивільної дружини, а також фотокопію з поховання та могили ОСОБА_3 .

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22грудня 2022 №309 ( зі змінами) ( у редакції на час розгляду справи судом) затверджено "Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" до якого включено всю територію Маріупольського району.

Активні бойові дії на території Донецької області продовжуються дотепер, обстріли м. Маріуполя у березні 2022 року є загальновідомим фактом, а заявниця для збору відповідних доказів, вочевидь, не може без ризику для власного життя та здоров`я відвідати м. Маріуполь, яке наразі є тимчасово окупованим.

На думку колегії суддів вказані докази в їх сукупності дають підстави припускати смерть ОСОБА_3 за обставин, які викладені в заяві.

Колегія суддів вважає помилковою здійснену судом першої інстанції оцінку початку відліку строку для оголошення особи померлою, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України з огляду на наступне.

Як зауважено Великою Палатою Верховного Суду у змісті пункту 62 постанови від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24): «Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи».

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що застосування судом шестимісячного строку можливе виключно за умови наявності істотних підстав для припущення її загибелі внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, тобто за умови доведеності предмета доказування у справі про оголошення особи померлою.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, місце народження: село Асовиця Брянської області, померлою у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області з дня набрання рішенням суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.01.2026.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук