Провадження № 22-з/812/7/25 Доповідач в апеляційній інстанції суддя Царюк Л.М.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
06 січня 2025 року м. Миколаїв Справа № 484/4139/18
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Царюк Л.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Габун Катерини Сергіївни,
Додатковою ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Перший ВДВС у Первомайському районі ) 2 000 грн в рахунок відшкодування витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.
Не погодившись з додатковою ухвалою суду Перший ВДВС у Первомайському районі подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви, здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року апеляційну скаргу Першого ВДВС у Первомайському районі залишено без задоволення.
Додаткову ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2024 року залишено без змін.
24 грудня 2024 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця Васильченко Г.І., через підсистему «Електронний суд» подано до Миколаївського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, щодо стягнення витрат на правничу допомогу, про що було заявлено при наданні відзиву на апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду.
Загальний розмір цих витрат складає 6 000 грн які, на думку заявника, мають бути стягнуті саме з Першого ВДВС у Первомайському районі.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником були надані наступні документи: детальний опис робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги за Договором про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 04 липня 2024 року, укладеним між адвокатом Васильченко Г.І. та ОСОБА_3 ; акт про надання правової допомоги за договором № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 04 липня 2024 року; ордер на надання правничої допомоги від 21 листопада 2024 року; рахунок № 24/12/24 від 24 грудня 2024 року; договір про надання правничої (правової) допомоги від 04 липня 2024 року № 1.
Перший ВДВС у Первомайському в письмових запереченнях на зазначену заяву вказує, що ознайомлення та аналіз апеляційної скарги Першого ВДВС у Первомайському від 31 жовтня 2024 року та уточнюючої апеляційної скарги від 14 листопада 2024 року є невід`ємними частинами при підготовці, складанні, оформленні та направленні відзиву до суду. А тому, вказані адвокатом надані послуги щодо ознайомлення та аналізу мають бути виключені з загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.
Наданий адвокаткою Васильченко Г.І. відзив на уточнюючу апеляційну скаргу від 14 листопада 2024 року, жодним чином не вплинув на ухвалу суду від 25 листопада 2024 року про залишення без розгляду такої уточнюючої апеляційної скарги. Оскільки, судом вирішено питання про залишення без розгляду уточнюючої апеляційної скарги на підставі пропуску встановленого законом строку для внесення доповнень до апеляційної скарги, а не з підстав вказаних у відзиві.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи належним чином.
Патрашку М.В. та Перший ВДВС у Первомайському районі надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Патрашку О.І. про причини своєї неявки суду не повідомила.
З огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частин 1- 4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статті 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Згідно частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Частина 4 статті 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За матеріалами справи, інтереси заявника ОСОБА_1 під час розгляду цивільної справи в суді апеляційної інстанції представляла адвокатка Васильченко Г.І., яка діяла на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 21 листопада 2024 року серія АЕ №1336148 (а.с.139) та договору про надання правової (правничої) допомоги від 04 липня 2024 року.
Із наданої копії акту про надання правової допомоги за договором № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 04 липня 2024 року та рахунку № 24/12/24 від 24 грудня 2024 року вбачається надання правової допомоги на загальну суму 6 000 грн, з яких:
Ознайомлення та аналіз апеляційної скарги відділу ДВС від 31 жовтня 2024 року на додаткову ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2024 року, вартість години 2 000 грн, 0.5 годин вартістю 1 000 грн; Ознайомлення та аналіз уточненої апеляційної скарги відділу ДВС від 14 листопада 2024 року на додаткову ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2024 року, 0.5 годин, вартістю 1 000 грн; підготовка, складання, оформлення та направлення відзиву Клієнта на апеляційну скаргу відділу ДВС від 31 жовтня 2024 року на додаткову ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2024 року, 1 година, вартістю 2 000 грн; підготовка, складання, оформлення та направлення відзиву Клієнта на апеляційну скаргу відділу ДВС на додаткову ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2024 року, 1 година, вартістю 2 000 грн
Загальна вартість наданої правничої допомоги 6 000 грн.
Визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 911/3386/17 та від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18).
Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналізуючи надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у справі, що розглядалась, апеляційний суд не може погодитись з витратами на правничу допомогу понесеними ОСОБА_1 , які стосуються уточненої апеляційної скарги Первомайського ВДВС від 14 листопада 2024 року, яка по суті є доповненням до апеляційної скарги, оскільки апеляційне провадження за нею не було відкрито, а ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року доповнення до апеляційної скарги були залишені без розгляду та повернуті особі, яка їх подала.
З огляду на викладене, керуючись принципом справедливості та верховенства права, а також виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, пропорційності до предмета спору, з урахування складності справи та об`єму процесуальних дій, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн.
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Головуючий Л.М. Царюк
Судді: Т.М. Базовкіна
Ж.М. Яворська
Повний текст додаткової постанови складено 06 січня 2025 року.