ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 201/6340/15-ц

провадження № 61-4001св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В.,

Ситнік О. М.,

учасники справи:

особа, яка звернулася зі скаргою на рішення приватного виконавця (боржник), - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна,

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (правонаступник стягувача - Акціонерного товариства «Укрсиббанк»), ОСОБА_2 (боржник),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 18 січня 2024 року, постановлену у складі судді Батманової В. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року, ухвалену колегією

у складі суддів Никифоряка Л. П., Гапонова А. В., Новікової Г. В., і касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, в інтересах якої діє адвокат Кувшинова Наталя Володимирівна, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 18 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 12 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У грудні 2023року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. (далі - приватний виконавець) про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1

від 4 грудня 2023 року.

В обґрунтування скарги вказувала, що 4 грудня 2023 року приватний виконавець відкрила виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 201/6340/15-ц, виданого 23 листопада 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, щодо стягнення з ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованісті за кредитним

договором № 0 від 6 квітня 2007 року в розмірі 48 600,24 доларів США

і пені в розмірі 10 878,68 грн.

Усупереч частині першій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець 4 грудня 2023 року відкрила вказане виконавче провадження за виконавчим листом, строк пред`явлення до виконання якого сплив 26 листопада 2018 року.

За таких обставин просила визнати протиправними дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого

провадження № НОМЕР_1 від 4 грудня 2023 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 18 січня 2024 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року, скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправною та скасував постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 4 грудня 2023 року.

Ухвалу суду першої інстанції, з якою погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що, відкривши 4 грудня 2023 року виконавче провадження за виконавчим

листом № 201/6340/15-ц від 23 листопада 2015 року, приватний виконавець порушила вимоги частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Також суд апеляційної інстанції вказав на пропущення стягувачем строку пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання після його повернення приватним виконавцем 27 червня 2019 року, оскільки строк повторного пред`явлення такого документа встановлений до 27 червня 2022 року, а стягувач повторно звернувся 24 листопада 2023 року, тобто з пропуском цього строку.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

18 березня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Підставою касаційного оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року

у справі № 260/2595/22 (провадження № К/990/383/23) та від 3 серпня 2023 року

у справі № 420/10415/22 (провадження № К/990/29776/22).

У постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року

у справі № 260/2595/22 (провадження № К/990/383/23) та від 3 серпня 2023 року

у справі № 420/10415/22 (провадження № К/990/29776/22) зазначено про те, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 102 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з-поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлений до 27 червня 2022 року, в період якого діяв пункт 102 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» про переривання строків пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання та встановлення таких строків з дня припинення або скасування воєнного стану.

Тому Акціонерне товариство (далі - АТ) «Укрсиббанк» (стягувач), правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

24 листопада 2023 року повторно звернулося до приватного виконавця в межах строку пред`явлення виконавчого листа № 201/6340/15-ц до виконання.

Також підставою касаційного оскарження судових рішень заявник визначає недослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів, які підтверджують перше пред`явлення виконавчого листа до виконання (3 червня 2016 року), за наслідками якого 27 червня 2019 року виконавчий лист повернено стягувачу.

Крім того, 5 квітня 2024 року приватний виконавець звернулася за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Підставою касаційного оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року

у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18), у постановах

Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22

(провадження № К/990/383/23) та від 3 серпня 2023 року у справі № 420/10415/22 (провадження № К/990/29776/22).

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року

у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158 гс18) викладено висновок про ефективні способи захисту у земельних правовідносинах, що не є застосованим до правовідносин, які виникли.

Крім того, посилається на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій

пункту 10-2розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначає про наявність іншого виконавчого провадження № НОМЕР_2

у Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо виконання того ж виконавчого документа № 201/6340/15-ц, який повернуто стягувачу 28 вересня

2023 року. Тому вважає, що строк пред`явлення такого виконавчого листа до виконання спливає 28 вересня 2026 року, тому він не пропущений.

Вказує, що скасування постанови про відкриття виконавчого

провадження № НОМЕР_1 від 4 грудня 2023 року не призведе до ефективного захисту прав ОСОБА_1 у зв`язку з відкриттям виконавчого

провадження № НОМЕР_2.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 8 квітня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року в цій справі та витребував її матеріали із суду першої інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 26 червня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою приватного виконавця на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 7 травня 2025 року справу № 201/6340/15-ц призначив до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 23 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська видав виконавчий лист

від 11 червня 2015 року № 201/6340/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0

від 6 квітня 2007 року в розмірі 48 600,24 доларів США та пені

в розмірі 10 878,68 грн.

6 червня 2016 року вперше державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Крайняк М. С. (далі - державний виконавець) відкрив виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця від 27 червня 2019 року виконавчий

лист № 201/6340/15-ц повернено стягувачу та зазначено про можливість його повторного пред`явлення до виконання у строк до 27 червня 2022 року.

24 листопада 2023 року АТ «Укрсиббанк» повторно пред`явило до виконання приватному виконавцю вказаний виконавчий документ.

Постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 від 4 грудня 2023 року з примусового виконання виконавчого

листа № 201/6340/15-ц.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року замінено стягувача АТ «Укрсиббанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» щодо виконання рішення у справі № 201/6340/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 6 квітня 2007 року

в розмірі 48 600,24 доларів США та пені в розмірі 10 878,68 грн.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд під час ухвалення постанови

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу

(частина перша статті 402 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши правильність застосування судами норм матеріального права і додержання процесуального права в межах вимог та доводів касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частинами п`ятою, сьомою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого

провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з підпунктом 4 пункту 10-2 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення оспорюваної постанови) тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15 березня

2023 року у справі № 260/2595/22 (провадження № К/990/383/23) та від 3 серпня 2023 року у справі № 420/10415/22 (провадження № К/990/29776/22), на які посилаються заявники у касаційних скаргах.

Постановою державного виконавця від 27 червня 2019 року встановлено стягувачу строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа № 201/6340/15-ц до 27 червня 2022 року.

27 червня 2022 року - останній день вказаного строку і настав він під час дії на території України воєнного стану, тому відповідно до положень

пункту 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання перервався.

На 24 листопада 2023 року (повторне пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання) в Україні запроваджено воєнний стан (з 24 лютого 2022 року) і на час

перегляду в касаційному порядку оскаржуваних судових рішень не припинено та не скасовано.

Отже, на час повторного звернення з відповідним виконавчим документом

АТ «Укрсиббанк» не пропустило такий строк.

Проте суди попередніх інстанцій не врахували положень пункту 10-2Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», тому дійшли помилкових висновків про пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 4 грудня 2023 року.

З урахуванням зазначеного ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими і підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, касаційний суд скасовує ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року і ухвалює нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги з наведених підстав.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, в інтересах якої діє адвокат Кувшинова Наталя Володимирівна, задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1

від 4 грудня 2023 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. В. Сердюк О. М. Ситнік