КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3435/2025
справа №370/497/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаної адвокатом Ганенком Романом Андрійовичем, на рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Косенко А.В., повне судове рішення складено 17 липня 2023 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, знесення об`єктів самочинного будівництва, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: АТ «ОТП Банк», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, знесення об`єктів самочинного будівництва.

В обґрунтування позову вказує, що йому відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданого 29 липня 1997 року Колонщинською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрованого за №1323, належить право власності на земельну ділянку площею 0,140 га, що розташована в селі Березівка Макарівського району Київської області і призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку.

У липні 2011 року позивач звернувся до Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області із заявою про внесення відомостей про належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру для отримання витягу з Державного земельного кадастру.

В ході перевірки технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 . Управлінням Держкомзему виявлено накладання земельної ділянки ОСОБА_1 із земельними ділянками суміжних землевласників - відповідачів по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Окрім того вказує, що відповідачкою ОСОБА_2 здійснюється будівництво житлового будинку на земельній ділянці позивача ОСОБА_1 , що створює йому перешкоди у користуванні та володінні власністю.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №315753, який видано 10.08.2007 року та зареєстровано за №44, яким посвідчується право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,043 га, розташовану в селі Березівка Макарівського району Київської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер ділянки :02:001:0205 та скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №510794, який видано 11.03.2008 року та зареєстровано за №94, яким посвідчується право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1200 га, розташовану в селі Березівка Макарівського району Київської області, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер ділянки :02:001:0290 та скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки;

- зобов`язати ОСОБА_2 знести об`єкти самочинного будівництва, збудовані нею на земельній ділянці площею 0,140 га, яка розташована в селі Березівка Макарівського району Київської області і призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку, яка належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданого 29.07.1997 року Колонщинською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрованого за №1323.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 06 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог про знесення об`єктів самочинного будівництва, суд першої інстанції вказав, що позивач не довів, що він набув право користування земельною ділянкою відповідної площі, а також не довів суду установленні межі розташування земельної ділянки, виділеної сільською радою для будівництва та обслуговування житлового будинку, що у свою чергу свідчить про відсутність порушення прав позивача при купівлі відповідачами своїх земельних ділянок.

Також суд вказав на пропуск позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення його прав у 2011 році під час виготовлення технічної документації. Разом з цим, суд установив, що право позивача порушено не було, суд відмовив у позові не за пропуском позовної давності, а за необґрунтованістю позову.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішення, адвокатом Ганенко Р.А. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що пославшись на норми статей 79, 107, 118, 122, 125, 126 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що рішення Колонщинської сільської ради від 05 квітня 1996р року IV сесії XXII скликання не було виконано позивачем, оскільки на виконання вказаного рішення не було виготовлено технічну документацію, не врахувавши, що в матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія технічного звіту по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю громадян с. Березівка Макарівського району, у складі якої наявні копії рішення Колонщинської сільської ради від 05 квітня 1996 року IV сесії XXII скликання, акту визначення та погодження меж землекористування щодо земельної ділянки ОСОБА_1 , абрису земельної ділянки, план встановлених меж з каталогом координат поворотних точок меж земельної ділянки ОСОБА_1 та інші документи.

Технічний звіт, як і виготовлений та виданий на його підставі державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, яким посвідчується право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,140 га, яка розташована в селі Березівка Макарівського району Київської області, спростовує наведені вище висновки суду.

Уважає, що безпідставним є застосування до цих правовідносин судом норм ЗК України від 25 жовтня 2001 року, оскільки формування земельної ділянки та видача ОСОБА_1 державного акту на право приватної власності на землю мало місце у 1996-1997 роках і до цих правовідносин сторін суд мав застосувати відповідні положення ЗК України від 18 грудня 1990 року.

Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач не довів, що він набув право користування земельною ділянкою відповідної площі, а також не довів суду установлені межі розташування земельної ділянки, виділеної сільською радою для будівництва та обслуговування житлового будинку, що свідчить про відсутність порушення прав позивача, оскільки право власності на земельну ділянку площею 0,140 га, яка розташована в селі Березівка Макарівського району Київської області і призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку, позивач набув на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданого 29 липня 1997 року. Відповідно до статей 22, 23 ЗК України від 18 грудня 1990 року та статті 4 Закону України «Про власність», які регулювали зазначені правовідносини станом на 1997 рік, з дня одержання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, позивач набув право володіти, користуватися та розпоряджатися відповідною земельною ділянкою.

Зауважував, що твердження суду про відсутність доказів порушеного права власності позивача спростовується також і висновком комплексної судової земельно-технічної та будівельно- технічної експертизи від 31 липня 2018 року №232/18-41/853/18-42, в ході якої експерти встановили факт взаємного перетину земельних ділянок відповідачів із земельною ділянкою позивача, а також факт розташування житлового будинку відповідачки ОСОБА_2 в межах земельної ділянки позивача.

Посилався на те, що суд першої інстанції також дійшов помилкового висновку про те, що позивачем пропущено 3-річний строк позовної давності, враховуючи, що порушення Макарівським районним судом Київської області норм процесуального права у справі №1016/80/12, які були встановлені Апеляційним судом Київської області лише 06 грудня 2016 року, не можуть бути підставою для відмови ОСОБА_1 в поновлені строків позовної давності для звернення до суду вже з іншим позовом ? у справі №370/497/17.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що позов ОСОБА_1 у даній справі спрямований на усунення перешкод позивачу у володінні та користуванні земельною ділянкою, що належить йому на праві власності, тобто фактично є негаторним позовом, до якого позовна давність не застосовується.

Зазначає, що попередній розмір витрат у суді першої та апеляційної інстанції становить 59 248,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 липня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - АТ «ОТП Банк», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, знесення об`єктів самочинного будівництва відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2024 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельних ділянок змінено, викладено їх мотивувальні частини в редакції постанови Верховного Суду.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення об`єктів самочинного будівництва скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

13 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Фемульова І.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем земельної ділянки, придбала її за платним договором, не маючи жодної інформації про перетин меж з ділянкою позивача. З метою зведення житлового будинку відповідачка отримувала кредит під заставу ділянки та повністю його погасила. Позивач є громадянином США, що підтверджується паспортом, а відповідно до статті 81 ЗК України іноземці можуть володіти землею несільськогосподарського призначення лише за умови наявності на ній належного їм нерухомого майна, якого на ділянці позивача немає. Таким чином, вимога іноземного громадянина, який фактично не користується ділянкою та проживає за кордоном, про позбавлення права власності громадянки України, що законно отримала й використовує земельну ділянку, є безпідставною. Спір фактично виник через помилки органу місцевого самоврядування, який виділяв ділянки, однак Колонщинська сільська рада не залучена до участі у справі, а законність її рішень позивачем не оспорювалася.

Вказує, що позивач не довів складу цивільного правопорушення: не встановлено винну особу, протиправність дій чи причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 та заявленими позивачем наслідками. Ці обставини мають значення для можливого подальшого захисту порушених прав сторін.

Звертає увагу, що позов подано представником позивача, повноваження якого ґрунтуються на договорі з ОСОБА_7 , який діяв за довіреністю ОСОБА_1 , але ця довіреність не передбачала права передоручення чи укладення договорів про правову допомогу.

Зазначає, що позивач просить усунути перешкоди у користуванні шляхом скасування державних актів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і знесення будинку, проте він не оскаржив рішення органу місцевого самоврядування, яким первісно було надано земельну ділянку першому власнику ? ОСОБА_5 , від якого земельна ділянка через низку правочинів перейшла у власність відповідачки.

Відсутність вимог щодо незаконності цього рішення, а також незалучення відповідного органу місцевого самоврядування як відповідача суперечать правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 22 червня 2022 року у справі № 545/1575/21 та від 12 травня 2022 року у справі № 357/12524/18.

Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

21 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Фумельова І.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву посилається на неналежний позивачем спосіб захисту в частині визнання недійсними державних актів відповідачів на право власності на земельні ділянки.

Щодо вимог про знесення самочинного будівництва вказує, що відповідачка є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0290 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року №5124.

У відповідності статті 375 ЦК України відповідачка звела та зареєструвала у передбаченому законом порядку житловий будинок загальною площею 138,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, відповідачка ОСОБА_2 як власниця земельної ділянки правомірно збудувала і зареєструвала право власності на житловий будинок, зворотнього позивач не довів.

Просить у апеляційну скаргу залишити без задоволення.

5. Позиція учасників справи.

05 березня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення адвоката Ганенка Р.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 ..

Зазначає, що висновок комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи від 31 липня 2018 року №232/18-41/853/18-42 підтвердив розташування житлового будинку, зведеного ОСОБА_2 , у межах земельної ділянки, що належить позивачу. Відсутність межових знаків на місцевості станом на час проведення експертизи не впливає на обсяг і зміст права власності позивача, оскільки наявна повна документація із землеустрою, включно з каталогом координат меж ділянки та планом встановлених меж.

Вказує, що стаття 375 ЦК України закріплює, що лише власник земельної ділянки має право здійснювати будівництво або надавати дозвіл іншим особам на зведення будівель і споруд. Оскільки будинок зведено на земельній ділянці позивача без його згоди, таке будівництво відповідає ознакам самочинного відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України.

Зазначає, що власник земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, має право вимагати знесення самочинно зведеного майна або визнання за собою права власності на нього. Позивач обрав спосіб захисту, прямо передбачений законом і такий, що відповідає характеру порушення його права.

Компенсація вартості самочинної забудови може бути присуджена лише у випадку, визначеному частиною 6 статті 376 ЦК України, тобто коли право власності на самочинну будівлю визнається за власником земельної ділянки. Позивач не заявляв такої вимоги. Вирішення питання компенсації також потребує відповідної зустрічної вимоги від ОСОБА_2 , яку вона не подавала, хоча мала можливість подати зустрічний позов як до позивача, так і до органу місцевого самоврядування.

Звертає увагу, що у разі задоволення позову ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутися з окремим позовом про відшкодування шкоди чи витрат на будівництво. Крім того, знесення будинку не є єдиним можливим наслідком, сторони можуть укласти мирову угоду як у процесі розгляду справи, так і на стадії виконання рішення.

Зазначає, що із матеріалів справи убачається, що будівництво будинку здійснювалося у 2016-2017 роках, що підтверджується технічним паспортом, який містить шість аркушів. Представником відповідачки надано суду лише один аркуш, тоді як у повному примірнику, що міститься у Державному реєстрі речових прав, зазначено характеристику будинку, включаючи рік його зведення.

Вказує, що на 2016 рік відповідачці було відомо про наявність спору щодо меж, що підтверджує факт її участі в оскарженні рішення суду у справі №1016/80/16. Отже, вона могла передбачити можливі негативні наслідки будівництва у межах чужої земельної ділянки, що свідчить про недобросовісність її поведінки та підтверджує наявність ознак самочинного будівництва.

Вимога про знесення самочинно збудованого об`єкта є самостійним способом захисту, передбаченим частиною 4 статті 376 ЦК України, і не є похідною від вимог про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки.

З огляду на викладені обставини проситься ухвалити рішення про зобов`язання ОСОБА_2 знести об`єкти самочинного будівництва, розташовані на земельній ділянці площею 0,140 га в селі Березівка Макарівського району Київської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 відповідно до державного акта серії І-КВ №044518 від 29 липня 1997 року, а саме житловий будинок загальною площею 138,1 м?, житловою площею 63,6 м?, за адресою: АДРЕСА_1 .

05 листопада 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення адвоката Фумельова І.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 .

В обґрунтування письмових пояснень вказує, що до матеріалів справи представником позивача подано витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1479, яка належить ОСОБА_1 . Проте цей документ не містить відомостей про дату внесення інформації до ДЗК, що є важливим для встановлення правового режиму відповідної ділянки.

Крім цього, представником позивача не надано доказів внесення відомостей про право власності на вказану ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» офіційне визнання та підтвердження права власності здійснюється виключно шляхом державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав.

Наявні у справі документи свідчать про відсутність такої реєстрації: інформаційна довідка з ДРРП від 14 червня 2018 року прямо містить відомості про відсутність зареєстрованих прав на земельну ділянку :02:001:1479. Цей факт був підтверджений представником позивача під час судового засідання, що свідчить про невиконання позивачем свого обов`язку щодо оформлення права власності у визначеному законом порядку.

Щодо відповіді Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 16 жовтня 2025 року, у якій зазначено про відсутність відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0290, вказує, що у матеріалах справи наявні дані, які прямо суперечать цій інформації. Так, у відповіді Управління Держгеокадастру у Макарівському районі від 09 листопада 2016 року повідомлялося про наявність технічної документації щодо передачі у власність земельних ділянок як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_5 , частина ділянки якого згодом перейшла до ОСОБА_2 та отримала новий кадастровий номер.

Крім того, інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 вересня 2016 року, 05 жовтня 2016 року та 29 жовтня 2019 року підтверджують, що право власності на земельну ділянку :02:001:0290 було зареєстровано 11 квітня 2008 року.

Така реєстрація була б неможливою без попереднього внесення відповідних відомостей до ДЗК, присвоєння кадастрового номера та розроблення технічної документації. Отже, інформація Держгеокадастру від 16 жовтня 2025 року є неповною та не відповідає даним державних реєстрів, що свідчить про її недостовірність.

Стосовно правомірності реєстрації права власності ОСОБА_2 на будинок зазначає, що згідно з витягом із Державного реєстру речових прав від 01 квітня 2017 року право власності на будинок зареєстровано 28 березня 2017 року. На той момент її право власності на земельну ділянку було підтверджено та залишалося чинним, що підтверджується інформаційними довідками ДРРП. Крім того, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.12.2016 було скасовано рішення Макарівського районного суду, на підставі якого раніше було скасовано право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку. Отже, на момент державної реєстрації будинку право власності на земельну ділянку було відновлено та юридично дієвим.

У сукупності наведені обставини свідчать, що відомості Держгеокадастру, на які посилається позивач, не можуть вважатися достовірними, а твердження про відсутність зареєстрованого права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку не відповідає дійсності. Право власності відповідачки як на земельну ділянку, так і на житловий будинок було належним чином зареєстроване у визначеному законодавством порядку та підтверджується матеріалами державних реєстрів.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ганенко Р.А. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Фумельов І.О. проти доводів апеляційної скарги заперечував, з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились в судове засідання, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

Відповідно до даних державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданого 29 липня 1997 року Колонщинською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрованого за №1323, ОСОБА_1 належить право власності на земельну ділянку площею 0,140 га, що розташована в селі Березівка Макарівського району Київської області і призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку (том 1 а.с. 9).

Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2006 року, виданого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори, убачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_6 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із: земельної ділянки площею 0,293 га, що розташована на території с. Березівка Макарівського району Київської області та належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №005611, виданого Колонщинською сільською радою та Макарівський районним відділом земельних ресурсів Київської області 26 травня 2004 року. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,250 га, та ведення особистого селянського господарства - 0,043 га (том 1 а.с. 137).

Відповідно до даних договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 травня 2007 року ОСОБА_6 , від імені якої на підставі довіреності діє ОСОБА_9 , передав у власність ОСОБА_3 земельну ділянку, загальною площею 0,250 га, кадастровий номер :02:001:0209, розташовану за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Березівка (а.с. 131).

28 грудня 2007 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером земельної ділянки :02:001:0209 продала частину земельної ділянки загальною площею 0,250 га, а саме 0,130 га - ОСОБА_10 , а іншу частину - 0,120 га - ОСОБА_2 (том 1 а.с. 47-48, 140).

Відповідно до даних державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №510794, виданого 11 березня 2008 року Управлінням земельних ресурсів у Макарівському районі, зареєстрованого за №14, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року №5124 належить право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована в селі Березівка і призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд (том 1 а.с. 10 зворот-11, 42).

Відповідно до даних державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №315753, виданого 10 серпня 2007 року Макарівським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого за №44, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 06 червня 2007 року №936 належить право власності на земельну ділянку площею 0,043 га, що розташована в селі Березівка і призначена для ведення селянського господарства (том 1 а.с. 13-14, 40).

Згідно даних висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №232/18-41/853/18-42 від 31 липня 2018 року убачається, що на вирішення експертів поставлено такі питання:

1. Чи відповідає розташування земельних ділянок ОСОБА_1 (державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданий 29.07.1997 р. Колонщинською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрований за №1323, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно), ОСОБА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0205), ОСОБА_2 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0290) за їх фактичним використанням координатам поворотних точок меж цих земельних ділянок відповідно до даних правовстановлюючих документів, документації із землеустрою та інформації про ці земельні ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі?

Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність?

Чи можливо надати схему взаємного розташування земельних, ділянок зазначених осіб в натурі (на місцевості) та згідно координат цих земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів, документації із землеустрою, інформації з Державного земельного кадастру?

2. Чи існує взаємний перетин земельних ділянок ОСОБА_1 (державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданий 29.07.1997 р. Колонщинською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрований за №1323, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно), ОСОБА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0205), ОСОБА_2 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0290) за їх фактичним використанням, за координатами поворотних точок меж цих земельних ділянок відповідно до даних правовстановлюючих документів, документації із землеустрою та інформації про ці земельні ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі?

Якщо так, то чи можливо надати схему взаємного перетину зазначених земельних ділянок?

3. Чи розташований на земельній ділянці ОСОБА_1 (державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданий 29.07.1997 р. Колонщинською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрований за №1323, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно) житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами (чи інші об`єкти нерухомого майна), будівництво якого ведеться (чи власником яких є) ОСОБА_2 ?

4. Якщо так, чи можливо надати схему розташування вказаних об`єктів відносно меж земельної ділянки ОСОБА_1 (державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданий 29.07.1997 р. Колонщинською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрований за №1323, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно) та ОСОБА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0205), ОСОБА_2 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0290)?

5. Чи можливе проведення реконструкції (перебудови) зазначеного житлового будинку з погосподарськими спорудами таким чином, аби його розташування не порушувало межі земельної ділянки ОСОБА_1 ?

За результатом проведеної експертизи, експертами складено висновок, яким установлено таке.

По питаннях 1,2:

Встановити, чи відповідає фактичне розташування (використання) земельної ділянки ОСОБА_1 (державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданий 29 липня 1997 року Колошцинською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрований за №1323, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно) координатам поворотних точок меж цієї ж земельної ділянки відповідно до даних правовстановлюючих документів, документації із землеустрою та інформації про цю земельну ділянку, яка міститься в Державному земельному кадастрі, не вбачається за можливе у зв`язку з тим, що при проведенні топографо-геодезичних робіт на місцевості фактичних меж земельної ділянки ні позивач, ні представник позивача - ОСОБА_1 показати не змогли.

Місцерозташування фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,171 га не відповідають межам та площам земельної ділянки площею 0,250 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :02:001:0209 та земельної ділянки площею 0,043 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :02:001:0205 (згідно координат).

Невідповідність полягає:

а) в зміщенні фактичних меж на захід від 3,20 до 3,37 м відносно західної межі та від 8,85 до 9,38 м відносно південної межі, від 24,38 до 25,13 м відносно східної межі земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0209 (згідно координат).

б) в зміщенні фактичних меж на захід від 24,22 до 24,38 м відносно східної межі та від 3,19 до 3,37 м відносно західної межі земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0205 (згідно координат).

в) в зміщенні фактичних меж на південь від 0,22 до 0,85 м відносно південної межі земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0205 (згідно координат).

Схема взаємного розташування зазначених земельних ділянок та відповідні позначення в довільному масштабі зображена на мал. 10 в дослідницькій частині висновку.

Місцерозташування фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,1409 га не відповідають межам та площам земельної ділянки площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :02:001:0290 (згідно координат).

Невідповідність полягає:

а) в зміщенні фактичних меж на захід від 0,26 до 3,31 м відносно західної межі, від 0,56 до 0,74 м на схід відносно східної межі, від 9,41 до 9,70 м на південь відносно південної межі земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0290 (згідно координат).

Схема взаємного розташування зазначених земельних ділянок та відповідні позначення в довільному масштабі зображена на мал. 14 в дослідницькій частині висновку.

Також виявлено взаємний перетин меж наступних земельних ділянок:

1. Земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,140 га (державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно), згідно координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, наявних в технічному звіті по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю громадян с. Березівка Макарівського району, виготовленого МП «Кадастр» в 1997р., а.с. 61;

2. Земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,043 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0205) згідно координат; поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, наявних в кадастровому плані земельної ділянки, виготовленого СПД ОСОБА_11 у 2006 році;

3. Земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,2500 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0209) згідно координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, наявних в кадастровому плані земельної ділянки, виготовленого СПД ОСОБА_11 в 2007 році;

4. Земельна ділянка ОСОБА_2 площею 0,1200 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0290) згідно координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, наявних в кадастровому плані земельної ділянки ОСОБА_2 , виготовленого ПП «Абрис-Альфа» в 2008 році,

5. Фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,1409 га, згідно проведених топографо-геодезичних робіт на місцевості.

Схема взаємного перетину меж вищезазначених земельних ділянок зображена на мал.15.

По питаннях №3, 4:

За результатами проведених при обстеженні об`єктів дослідження, топографо-геодезичних робіт та аналізу і обчислення координат поворотних точок (кутів) меж земельних ділянок, було встановлено, що вищевказаний житловий будинок знаходиться в межах:

1. Земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,140 га (державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно), згідно координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, наявних в технічному звіті по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю громадян с. Березівка Макарівського району, виготовленого МП «Кадастр» в 1997р., а.с. 61; (на мал. 15 позначена лініями чорного кольору та заштрихованими під кутом лініями теж чорного кольору, номери поворотних точок та проміри між ними позначено цифрами чорного кольору);

2. Земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,2500 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0209) згідно координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, наявних в кадастровому плані земельної ділянки, виготовленого СПД ОСОБА_11 в 2007 році; (на мал. 15 позначена лініями червоного кольору та заштрихована крапками червоного кольору, номери та проміри між поворотними точками позначено цифрами червоного кольору);

3. Земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,1200 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0290) згідно координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, наявних в кадастровому плані земельної ділянки ОСОБА_2 , виготовленого ПП «Абрис-Альфа» в 2008 році; (на мал. 15 позначена лініями рожевого кольору заштрихованими під кутом лініями теж рожевого кольору, номери та проміри між поворотними точками позначено цифрами рожевого кольору.

4. Фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,1409 га, згідно проведених топографо-геодезичних робіт на місцевості; (на мал. 15 позначена лініями синього кольору та позначена "площа фактичного користування S=01409 га".

Схема розташування житлового будинку відносно меж вищезазначених земельних ділянок зображена на мал. 15 в дослідницькій частині по питанням №1,2. Житловий будинок позначений літерами "КЖ" та римською літерою ІІ синього кольору (том 1 а.с. 150-163).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до частини 1статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, врегульовано частиною 1 статті 391 ЦК України, відповідно до положень даної норми права власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У розумінні даної норми матеріального права власник майна як позивач не зобов`язаний доводити неправомірність дій відповідача, власник має доказати факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном. Особа, яка створює перешкоди, має довести правомірний характер своєї поведінки.

Самочинне будівництво врегульовано статтею 376 ЦК України, відповідно до положень частини 1 даної норми права житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина 4 статті 376 ЦК України). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.

Відповідно до пунктів «г», «е» частини 1 статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 2, пунктом «б» частини 3 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Звертаючись із вимогою до ОСОБА_2 в частині знесення будинку, позивач вказує, що будинок зведено на земельній ділянці позивача без його згоди, відтак таке будівництво відповідає ознакам самочинного відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України.

Разом з тим, згідно даних висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №232/18-41/853/18-42 від 31 липня 2018 року експертом зроблено висновок про те, що встановити, чи відповідає фактичне розташування (використання) земельної ділянки ОСОБА_1 (державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, виданий 29 липня 1997 року Колошцинською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрований за №1323, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно) координатам поворотних точок меж цієї ж земельної ділянки відповідно до даних правовстановлюючих документів, документації із землеустрою та інформації про цю земельну ділянку, яка міститься в Державному земельному кадастрі, не вбачається за можливе у зв`язку з тим, що при проведенні топографо-геодезичних робіт з на місцевості фактичних меж земельної ділянки ні позивач, ні представник позивача - ОСОБА_1 показати не змогли.

Цим же висновком експерта установлено, що належний ОСОБА_2 будинок знаходиться в межах: земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,140 га (державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №044518, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно); земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,2500 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0209), а також в межах земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,1200 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0290) та фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,1409 га.

З огляду на наведене, ураховуючи наведені висновки експерта, апеляційний суд робить висновок про недоведеність того, що зведений ОСОБА_2 будинок у розумінні статті 376 ЦК України є самочинним будівництвом із визначених позивачем підстав, оскільки такий повністю знаходиться в межах належної ОСОБА_2 земельної ділянки, тобто відсутні підстави уважати, що будинок збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Суд першої інстанції, зробивши правильний висновок про відмову в задоволенні позову в цій частині, не достатньо повно навів мотиву такого рішення, відтак рішення суду підлягає зміні в частині вирішення вимог щодо знесення об`єктів самочинного будівництва із викладенням мотивувальної частини судового рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Ганенком Романом Андрійовичем, задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 липня 2023 року змінити в частині вирішення вимог щодо знесення об`єктів самочинного будівництва, виклавши мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 09 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова