печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Головко Ю. Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 в якому просить розірвати шлюб між сторонами, укладений 14.09.2016 зареєстрований Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2067; визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю Головко Ю. Г.

21.11.2025 ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить вимогу про визначення місця проживання дітей з матір`ю, не розглядати.

Розглянувши матеріали позовної заяви, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування підсудності позову Печерському районному суду м. Києва позивачка посилається на приписи ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Положеннями ч. 2 ст. 28 ЦПК України визначено правила альтернативної підсудності, які полягають у тому, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У підтвердження можливості застосування ч. 2 ст. 28 ЦПК України позивачка вказує, що фактично проживає з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , проте жодних доказів суду не надає.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

У Постанові КЦС ВС від 24.06.2024 року у справі № 554/7669/21 зроблено висновок, що положення ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи позивача. Тому позови не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Таким чином, фактичне місце проживання позивача та відповідача, яке є відмінним від зареєстрованого у встановленому законодавством порядку місця їх проживання, не має юридичного значення для застосування правил територіальної юрисдикції, визначених приписами ЦПК України, оскільки останні зводяться до необхідності встановлення саме зареєстрованого місця проживання чи перебування учасника справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . У свою чергу, позивач зазначає, що вона проживає за адресою, відмінною від зареєстрованої.

Як вбачається з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру від 01.12.2025, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, може бути розглянута судом як за загальним правилом підсудності, що передбачено ст. 27 ЦПК України, так і за правилом альтернативної підсудності, що передбачено ч. 2 ст. 28 ЦПК України. Однак, як для застосування загальної підсудності, так і для застосування альтернативної підсудності, вирішальне та правове значення має саме зареєстроване у встановленому законодавством порядку місце проживання відповідача (ст. 27 ЦПК України) чи позивача (ч. 2 ст. 28 ЦПК України). Фактичне місце проживання учасника справи для визначення підсудності правового значення не має.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва, оскільки жодна з сторін по справі не має зареєстрованого місця проживання у Печерському районі міста Києва.

Разом з тим, зважаючи, що позивач ОСОБА_1 скористалася власним процесуальним правом на застосування правил альтернативної підсудності, передбачених ч. 2 ст. 28 ЦПК України, хоча і з помилковим визначенням відповідного суду - Печерський районний суд м. Києва, суд приходить до висновку про доцільність передачі даної справи за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, підлягає передачі на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст. 27, 28, 30, 31, 187 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - передати на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва (вул. Олександра Кошиця, 5-А, м. Київ, 02068).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. Г. Головко