07.01.2025 Справа № 363/2085/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

07 січня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: судді Дьоміної О.П., секретаря Ходасевич Д.К., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Груби Д.І., позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Груби Д.І. про ухвалення додаткового рішення про розподіл (стягнення) судових витрат у цивільній справі за №363/2085/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до Вишгородської міської ради Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про скасування рішення, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала вищевказана цивільна справа.

Так, 30.04.2024 року Вишгородським районним судом Київської області винесено рішення по даній справі, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Вишгородської міської ради Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про скасування рішення, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3 220 грн. та на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення комплексної судової експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи в розмірі 50 185 грн.

Разом з цим, в судовому засіданні, яке відбулось 30.04.2024 року представником відповідача адвокатом Грубою Д.І. подано заяву про розподіл (стягнення) судових витрат та повідомлено суд, що докази понесених судових витрат буде подано протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, що відображено в протоколі судового засідання.

07.05.2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Груби Д.І. надійшла заява про долучення доказів, понесених судових витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення про стягнення зі ОСОБА_2 витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 230 000 грн. В обґрунтування заяви адвокат вказав, що в судовому засіданні, яке відбулось 30.04.2024 року головуючим було проголошено вступну та резолютивну рішення Вишгородського районного суду Київської області, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3 220 грн. та на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення комплексної судової експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи в розмірі 50 185 грн. Питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось. Також, в судовому засіданні представником Бученка А.І. подано до суду заяву про розподіл судових витрат та повідомлено суд, що докази, які підтверджують розмір таких витрат будуть подані після ухвалення судового рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 04.09.2024 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2024 року скасовано в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 3 220,80 грн., в іншій частині залишено без змін.

12.07.2024 року до суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу в яких останній вказав, що заяву про ухвалення додаткового рішення подано з порушенням норм ЦПК України, зокрема її копії з доказами не направлено Вишгородській міській раді, ОСОБА_3 та ГУ Держгеокадастру у Київській області, у зв`язку з чим просив визнати подані представником ОСОБА_1 адвокатом Грубою Д.І. докази, які подані разом з заявою про стягнення витрат на правничу допомогу недопустимими.

Також, 12.07.2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в якому вказав, що заявлена сума витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 230 000 грн. є неспівмірно меншою ніж та яка була заявлена у попередньому орієнтовному розрахунку 322 000 грн. Також, ОСОБА_1 та його представником адвокатом Грубою Д. не наведено жодної з поважних причин, а також не надано доказів існування таких поважних причин зменшення суми судових витрат, яка заявлена в попередньому орієнтовному розрахунку. На думку ОСОБА_2 наведені обставини вказують на порушення вимог ЦПК України та є підставою для відмови у відшкодуванні суми судових витрат на правову допомогу. Крім того, зі змісту акту від 03.05.2024 року за №218 неможливо встановити кількість часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а заявлена сума витрат не відповідає критерію розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову в розумінні ст. 137 та ст. 141 ЦПК України. Наведене свідчить про використання способу надмірного збагачення. Також, просив врахувати, що наведені в деяких пунктах детального опису робіт та акту виконаних робіт послуги не є видами адвокатської допомоги та не передбачені Договором від 22.05.2023 року про надання правової допомоги та іншими додатковими угодами. ОСОБА_2 вважає заявлену вимогу про стягнення витрат на правову допомогу не співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на виконання таких робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. У зв`язку із зазначеним просив зменшити суму заявлених витрат на правничу допомогу до 1 000 грн.

15.07.2024 року Старча А.В. також звернувся до суду із запереченнями проти стягнення витрат на правничу допомогу в яких вказав, що матеріали справи не містять будь-яких належних і допустимих доказів щодо наявності у Марченка Р.В., як у партнера ОО «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери», що діє на підставі довіреності за №2475-310 від 01.12.2021 року, повноважень укладати з особами договори про надання правничої допомоги. За таких обставин можна зробити висновок, що Бученком А.І. не надано належних та допустимих доказів щодо надання йому правничої допомоги. Зі змісту умови надання юридичних послуг юридичною фірмою «Ілляшев та Партнери» вони передбачають надання юридичних послуг «Юридичною фірмою «Ілляшев та Партнери», а не Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери». Також зауважує, що зі змісту умови надання юридичних послуг юридичною фірмою «Ілляшев та Партнери» передбачено надання Клієнту юридичних послуг, а згідно Договору про надання правової допомоги за №2856-1246 від 22.05.2023 року Клієнту надається правова допомога. Крім того, зі змісту Акту від 03.05.2024 року за №218 виконаних робіт (наданих послуг) вбачається, що його укладено між ОСОБА_1 та АО «Юридичною фірмою «Ілляшев та Партнери» в особі директора Оксани Чорної, однак згідно інформації Єдиного реєстру адвокатів України за параметрами пошуку Чорна Оксана Володимирівна відсутні будь-які відомості. Крім того, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про перебування адвоката Груби Д.І. на посаді адвоката у Адвокатському об`єднанні «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» за період з 22 травня 2023 року по 30 квітня 2024 року.

20.12.2024 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Груби Д.І. надійшли заперечення проти клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та проти заперечень ОСОБА_2 щодо стягнення судових витрат, в яких останній вказав, що позивач жодним чином не обґрунтував чому вважає заявлену до відшкодування фактичну суму витрат на правничу допомогу «неспівмірно меншою» із тією, яка заявлялась як попередня та орієнтовна у відзиві. З клопотання неможливо встановити якими саме критеріями та розрахунками він керувався, коли дійшов висновку про начебто «неспівмірну меншість» заявленої до відшкодування суми витрат на правничу допомогу. Слід зазначити, що процесуальний закон взагалі не містить визначення поняття «неспівмірно менша» сума витрат на правничу допомогу або критеріїв визначення такої неспівмірності. До заяви про долучення доказів, понесених судових витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового судового рішення про їх стягнення була надана копія додаткової угоди за №1 від 03.07.2023 року до договору про надання правової допомоги за №2856-1246 від 22.05.2023 року. Вказаною додатковою угодою сторони погодили встановити вартість послуг АО «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери», які надаватимуться за договором щодо представництва, надання інших видів правової допомоги клієнту у судовій справі за №363/2085/23 в суді першої інстанції (до ухвалення першого у справі за №363/2085/23 рішення судом першої інстанції) та суді апеляційної інстанції (щодо оскарження ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову) у фіксованому розмірі, що складає 230 000 (двісті тридцять тисяч) гривень 00 копійок з ПДВ. Тобто між клієнтом ( ОСОБА_1 ) та юридичною фірмою було досягнуто згоди про перегляд умов оплати послуг юридичної фірми, зокрема, форми гонорару з погодинної на фіксовану. При цьому позивач не звернув уваги на те, що такі домовленості були досягнуті 03.07.2023 року, тобто після подачі до суду першої інстанції попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат у складі відзиву на позовну заяву від 07.06.2024 року. За таких умов доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та безпідставними. ОСОБА_1 та АО додатковою угодою за №1 від 03.07.2023 року до договору погодили надання ОСОБА_1 правничої допомоги на умовах фіксованого гонорару, який не передбачає залежність між сумою оплати та витраченим часом. Крім того слід звернути увагу на те, що справа має істотне значенням для ОСОБА_1 , адже стосується оскарження його права власності на земельну ділянку, ціна якої є значною для нього. Окремо щодо питання співмірності слід зазначити, що справа розглядалась в суді першої інстанції більше року, було призначено та проведено велику кількість судових засідань. Позивачем багаторазово заявлялись необґрунтовані клопотання, зокрема, щодо зупинення розгляду справи, щодо повернення до підготовчого провадження, щодо збільшення позовних вимог поза відведеним для цього строком тощо. Суд першої інстанції абсолютно законно і обґрунтовано відмовив позивачеві в задоволенні його безпідставних заяв та клопотань, які були спрямовані виключно на затягування розгляду справи. Судом неодноразово під протокол виносилось попередження позивачу про недопустимість зловживання процесуальними правами та затягування розгляду справи. Всі вказані недобросовісні дії позивача значно вплинули на тривалість розгляду справи, тому заявлена до відшкодування сума судових витрат на правничу допомогу є абсолютно адекватною та співмірною.Всі наведені в акті від 03.05.2024 року за №218 роботи та послуги відносяться до надання ОСОБА_1 правничої допомоги по цій справі і охоплюються договором. Крім того позивач просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн., при цьому не зазначив жодного обґрунтованого розрахунку такої суми та не надав жодних доказів на її підтвердження.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Груба Д.І. в судовому засіданні 07.01.2025 року повністю підтримав заяву та просив суд її задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_2 в судовому засіданні 07.01.2025 року підтримав своє клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн., але в порушення вимог ст. 137 ч. 6 ЦПК України, не зазначив жодного обгрунтуваного розрахунку такої суми та не надав доказів на її підтвердження. ОСОБА_4 вважає, що саме ОСОБА_2 , заявляючи суду таке клопотання, повинен довести його обґрунтованість належними та допустимими доказами, а не будувати його на припущеннях.

ОСОБА_2 в судовому засіданні 07.01.2025 року остаточно просив суд зменшити витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи за №363/2085/23 до 5 000 грн., посилаючись на те, що заявлена сума витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 230 000 грн. є неспівмірно меншою ніж та яка була заявлена у попередньому орієнтовному розрахунку 322 000 грн. Також, ОСОБА_1 та його представником адвокатом Грубою Д. не наведено жодної з поважних причин, а також не надано доказів існування таких поважних причин зменшення суми судових витрат, яка заявлена в попередньому орієнтовному розрахунку. На думку ОСОБА_2 наведені обставини вказують на порушення вимог ЦПК України. Крім того, зі змісту акту від 03.05.2024 року за №218 неможливо встановити кількість часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а заявлена сума витрат не відповідає критерію розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову в розумінні ст. 137 та ст. 141 ЦПК України. Наведене свідчить про використання способу надмірного збагачення. Також, просив врахувати, що наведені в деяких пунктах детального опису робіт та акту виконаних робіт послуги не є видами адвокатської допомоги та не передбачені договором від 22.05.2023 року про надання правової допомоги та іншими додатковими угодами. Таким чином позивач вважає заявлену вимогу про стягнення витрат на правову допомогу не співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на виконання таких робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Інші учасники провадження про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, до суду не прибули, поважності причин неявки не повідомили із заявами та/або клопотання до суду не звертались.

Вислухавши представника відповідача Грубу Д.І. та позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Так, ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за №14 «Про судове рішення у цивільній справі» - додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року за №13-рп/2000, від 30.09.2009 року за №23-рп/2009.

Так, п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа за №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Так, на підтвердження розміру понесених відповідачем ОСОБА_1 судових витрат по вказаній справі, заявником адвокатом Грубою Д.І., надано суду такі документи:

- копію договору №2856-1246 про надання правової допомоги від 22.05.2023 року укладений між АО «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» (юридична фірма) та ОСОБА_1 (клієнт), згідно з яким юридична фірма зобов`язується здійснити захист, представництво, надати інші види правової допомоги клієнту на умовах, визначених цим договором та «Умовами надання юридичних послуг юридичною фірмою «Ілляшев та Партнери», які є невід`ємною частиною цього Договору;

- копію Умов та правил надання юридичних послуг юридичною фірмою «Ілляшев та партнери»;

- копію додаткової угоди за №1 до договору за №2856-1246 від 03.07.2023 року, якою сторони погодили встановити вартість послуг Юридичної фірми, які надаватимуться за Договором у судовій справі за №363/2085/23 у фіксованому розмірі, що складає 230 000 грн.

- копію акту за №218 виконаних робіт (наданих послуг) від 03.05.2024 року;

- копію рахунку за №42493 від 02.05.2024 року на оплату юридичних послуг за договором;

- копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки за №0.0.1.1 від 06.05.2024 року, згідної якої ОСОБА_1 сплатив на користь АО юридична фірма «Ілляшев та партнери» грошові кошти в розмірі 230 000 грн. за юридичні послуги згідно договору за №2856-1246 про надання правової допомоги від 22.05.2023 року, рахунок за №42493 від 02.05.2024 року;

- копії наказів за №9-пр від 16.09.2021 року, яким прийнято Грубу Д.І. на посаду адвоката та за №17-пр від 01.10.2018 року, яким прийнято ОСОБА_5 на посаду адвоката;

- копії свідоцтв на право зайняття адвокатської діяльністю Груби Д.І. та Грибова Д.І.

Так, в акті виконаних робіт за №218 від 03.05.2024 року наведено детальний опис робіт (послуг), а саме: 1. представництво інтересів у Вишгородському районному суді Київської області для ознайомлення з матеріалами справи за №363/2085/23; 2. опрацювання матеріалів справи: первинне, до підготовки відзиву на позовну заяву, та час розгляду справи в суді першої інстанції (в частині доказів, що подавались позивачем протягом розгляду справи за №363/2085/23 в суді першої інстанції); 3. надання клієнту правової допомоги, консультацій і роз`яснень щодо правової позиції по справі за №363/2085/23 в суді першої інстанції та інших правових питань, що пов`язані з розглядом справи за №363/2085/23; 4. надання клієнту правової інформації, консультації і роз`яснень щодо правової позиції на оскарження ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 16.05.2023 року у справі за №363/2085/23; 5. підготовка апеляційної скарги на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16.05.2023 року у справі за №363/2085/23 та направлення апеляційної скарги; 6. підготовка відзиву на позовну заяву по справі за №363/2085/23 та направлення його до суду та учасникам провадження; 7. підготовка заперечень на відповідь на відзив та їх направлення до суду та учасникам провадження; 8. опрацювання заяв (клопотань тощо) позивача з процесуальних питань по справі; 9. підготовка заяв (клопотань тощо) з процесуальних питань по справі; 10. представництво інтересів клієнта у Вишгородському районному суду Київської області; 11. представництво інтересів клієнта в Київському апеляційному суді. Вартість наданих послуг з ПДВ становить 230 000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із :1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі

за №211/3113/16-ц та від 06.11.2020 року у справі за №760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі за №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Діючим ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17.11.2023 року у справі за №754/7992/20.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В даному випадку суд враховує завдання цивільного судочинства, особливості (категорію та складність) спору, який вирішено судом (тривалість судового провадження), значення його для сторін, а також час, необхідний для вчинення адвокату тих чи інших процесуальних дій, тощо.

Принцип пропорційності полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами учасників спору. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Суд керується принципом пропорційності - справедливого балансу між потребами сторін у справі та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар.

Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у зазначеній справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих адвокатом до суду документів, їх значення для спору, порівнюючи з сумою гонорару у розмірі 230 000 грн., суд не вбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) суми гонорару з легітимною метою, та з огляду на визначені практикою ЄСПЛ принципи, виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що заявлена представником відповідача ОСОБА_6 адвокатом Грубою Д.І. сума є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).

Враховуючи викладене, застосовуючи принцип справедливої рівноваги (балансу) між інтересами учасників спору, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню відповідачу за рахунок сторони позивача, необхідно зменшити до 30 000 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 року, серія А, №303А, § 29).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Груби Д.І. задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Вишгородської міської ради Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про скасування рішення, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у сумі 30 000 гривень.

В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення судового рішення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча суддя: О.П. Дьоміна