Справа №504/4814/24
Провадження № 2/504/1597/25
Доброславський районний суд Одеської області
УХВАЛА

05.06.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

за участі: секретаря - Ориник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, , про визначення місця проживання малолітньої дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком- ОСОБА_1 , за його фактичним місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, яким просить визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком - ОСОБА_1 , за його фактичним місцем проживання.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.11.2024 відкрито провадження у даній справі.

Згідно з Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Комінтернівський районний суд Одеської області на Доброславський районний суд Одеської області.

До початку судового розгляду від позивача та відповідача надійшли заяви про закриття підготовчого провадження та призначення неповнолітньому ОСОБА_3 адвоката на безоплатній основі.

Позивач та відповідач сповіщені про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов до наступного висновку:

Відповідно до ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Під час підготовчого судового засідання виконано вимоги ст. 197, 198 ЦПК України.

Спір між сторонами не врегульований.

До судового розгляду проведені підготовчі дії, які є достатніми для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Окрім того, статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Верховна Рада України, ратифікуючи Європейську конвенцію про здійснення прав дітей 1996 року, заявила, що дія цієї Конвенції поширюється на розгляд судами справ, що стосуються: усиновлення дитини; встановлення опіки, піклування над дитиною; визначення місця проживання дитини; позбавлення або оспорювання батьківських прав; інших питань про відносини між батьками та дитиною; будь-яких інших питань, що стосуються дитини особисто, а також питань її сім`ї (у тому числі її виховання, поновлення батьківських прав, управління її майном).

Отже, можна констатувати, що Європейська конвенція про здійснення прав дітей має предметом свого регулювання правовідносини у даній справі. Метою цієї конвенції є надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Європейська конвенція про здійснення прав дітей, зокрема та серед іншого, зазначала в статті 4, що за винятком, передбаченого статтею 9, дитина має право подавати особисто або через інших осіб чи органи клопотання про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, що стосуються її у випадках, коли внутрішнє законодавство позбавляє суб`єктів батьківської відповідальності права представляти дитину в результаті виникнення у них конфлікту інтересів з останньою (в контексті зазначеного міжнародного акту, спеціальним представником може бути, зокрема, адвокат); в статті 5, як інші процесуальні права: права клопотати про одержання допомоги від відповідної обраної ними особи у висловленні ними своєї думки; права клопотати самостійно або через інших осіб чи органи про призначення окремого представника, а у відповідних випадках - адвоката; права призначити свого представника; права здійснювати деякі або всі права сторін у такому процесі.

Тобто, зазначені міжнародні акти, як найвищі інтереси дитини, ставлять максимальний обов`язок держави, як на законодавчому рівні так й на рівні адміністративного, судового захисту надавати можливість дитині (особі до 18 років) приймати безпосередню участь в справах щодо захисту своїх інтересів, особливо у випадку наявності конфлікту з особами, які несуть батьківську відповідальність, в тому числі призначати/обирати свого представника.

Право бути поінформованим є одним з ключових прав дитини, залученої до судового процесу.

Так, відповідно до статті 13 Конвенції ООН про права дитини вона має право шукати, одержувати і передавати інформацію та ідеї будь-якого роду, незалежно від кордонів в усній, письмовій чи друкованій формі, у формі творів мистецтва чи за допомогою інших засобів на вибір дитини.

У контексті судового процесу право на інформацію розкривається у Європейській конвенції про здійснення прав дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції дитина, яка за внутрішнім законодавством визнається такою, яка має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, може вимагати надати всю необхідну інформацію.

Крім того, дитина має право отримати консультацію щодо можливих наслідків свого рішення або рішення щодо себе.

Праву дитини на інформацію щодо змісту судового процесу кореспондує обов`язок суду упевнитися у тому, що дитина отримала всю необхідну інформацію.

Згідно зі статтею 6 цієї Конвенції, судовий орган у відповідних випадках консультує дитину особисто (у разі необхідності - приватно) або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий для дитини спосіб, якщо це явно не суперечить найкращим інтересам дитини.

Від якості виконання судом цього обов`язку часто залежить враження дитини від правосуддя у цілому.

Керівні принципи Ради Європи щодо судочинства, дружнього до дитини, містять певні вимоги щодо способу забезпечення права дитини на інформацію, яких мають дотримуватись як суди, так і інші державні установи.

Зокрема, дитині має бути надана інформація і консультації у спосіб, адаптований до її віку і рівня зрілості, мовою, яку дитина може зрозуміти, і з урахуванням статі і культури дитини.

Як правило, і дитина, і батьки або законні представники дитини повинні отримувати інформацію безпосередньо.

Надання інформації батькам не повинно використовуватися як альтернатива наданню інформації дитині.

Не існує обов`язку, щоби всі елементи права на інформацію розкривалися винятково судом.

На етапі першого залучення до процедур судочинства відповідна інформація може бути надана іншими компетентними органами, такими як органи поліції, імміграційні, освітні, соціальні або медичні служби.

Також держави повинні забезпечити наявність і широке розповсюдження матеріалів, доступних для розуміння дитиною, що містять відповідну юридичну інформацію.

Для дітей повинні створюватись спеціальні інформаційні служби, такі як спеціальні веб-сайти та гарячі лінії допомоги дітям.

Стаття 9 Закону України «Про охорону дитинства» визнає за дитиною право на вільне висловлення думки та отримання інформації.

Зокрема, відповідно до закону «діти мають право звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації та їх посадових осіб із зауваженнями та пропозиціями стосовно їхньої діяльності, заявами та клопотаннями щодо реалізації своїх прав і законних інтересів та скаргами про їх порушення».

Особливості забезпечення прав дітей на інформацію під час розгляду справи, що стосується їхніх інтересів, визначені у статті 45 Цивільного процесуального кодексу.

Так, дитина має право отримувати через представника чи законного представника інформацію про судовий розгляд, а також наділяється усіма правами, які мають учасники справи.

Водночас українське законодавство не містить прямого обов`язку суду переконатися в тому, що дитина, яка за своїм розвитком, здатна усвідомити суть судового процесу, що стосується її інтересів, дійсно має інформацію про розгляд справи.

У разі, якщо дитина бере участь у розгляді справи, суд повинен роз`яснити дитині її права та можливі наслідки дій її представника чи законного представника у разі, якщо за віком вона може усвідомити їх значення.

Закон також встановлює загальний обов`язок суду сприяти створенню належних умов для здійснення прав дітей.

За загальним правилом, законними представниками дитини до отримання нею повної цивільної дієздатності є її батьки (опікуни).

Однак міжнародне право передбачає випадки, коли дитина має право клопотати про призначення їй спеціального представника.

Так, відповідно до статті 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей дитина має право подавати особисто або через інших осіб чи органи клопотання про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, що стосуються її у випадках, коли внутрішнє законодавство позбавляє суб`єктів батьківської відповідальності права представляти дитину в результаті виникнення у них конфлікту інтересів з останньою, а суд має повноваження призначити такого представника.

Конвенція надає також деякі роз`яснення щодо обов`язків представника щодо дитини.

Зокрема, представник надає дитині всю відповідну інформацію, консультації стосовно можливих наслідків реалізації її думки та можливих наслідків будь-якої дії представника, з`ясовує думку та доводить її до відома судового органу (стаття 10 Конвенції).

Деякі додаткові рекомендації щодо представництва містяться також у Керівних принципах Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дитини.

Так, Комітет міністрів рекомендує, щоб адвокат, який представляє дитину, мав підготовку і знання у сфері прав дитини і пов`язаних з ними питань, постійно проходив глибинну підготовку і мав необхідні комунікативні вміння для спілкування з дітьми на їхньому рівні розуміння.

Також рекомендовано забезпечувати дітям доступ до безкоштовної юридичної допомоги на таких самих або більш поблажливих умовах, ніж дорослим.

Суд звертає увагу, що рекомендація щодо представництва у Керівних принципах сформульована навіть жорсткіше, ніж у Європейській конвенції про здійснення прав дітей.

Так, якщо Конвенція лише передбачає право суду розглянути питання про призначення дитині спеціального представника, у випадках можливого конфлікту інтересів із законними представниками, то Керівні принципи розглядають призначення спеціального представника як обов`язок суду (див п. 42).

За загальним правилом, права та інтереси дитини у судовому процесі захищають її батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

При цьому відповідно до статті 59 Цивільного процесуального кодексу з 14 років суд може (однак не зобов`язаний) залучити дитину до участі у справі безпосередньо.

Національне законодавство передбачає право дитини клопотати про заміну законного представника.

Відповідно до статей 13, 63 Цивільного процесуального кодексу суд може замінити законного представника, зокрема й за клопотанням дитини, якщо це відповідає її інтересам.

Таким чином враховуючи, що на предметом розгляду є визначення місця проживання малолітньої дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим иникла потреба у дорученні керівнику Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спеціального представника (адвоката) для захисту інтересів дитини у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, , про визначення місця проживання малолітньої дитини- ОСОБА_3 , разом із батьком- ОСОБА_1 , за його фактичним місцем проживання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 43, 53, 63 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання призначення неповнолітньому ОСОБА_3 адвоката на безоплатній основі - задовольнити.

Доручити керівнику Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спеціального представника (адвоката) для захисту інтересів дитини у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, , про визначення місця проживання малолітньої дитини- ОСОБА_3 , разом із батьком- ОСОБА_1 , за його фактичним місцем проживання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В. К. Барвенко