У х в а л а

26 грудня 2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство освіти та науки України, про встановлення факту здобуття освіти,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року до суду надійшла указана заява, в якій заявник просить встановити факт здобуття освіти нею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Стахановському медичному училищі з 01.09.1986 по 04.07.1989 роки за спеціальністю «Фельдшер лаборант», присвоєно кваліфікацію «фельдшер лаборан» відповідно до диплому серії НОМЕР_1 , виданому у 1989 році.

Заява за змістом і формою повинна відповідати ст. ст. 175-177, 318 ЦПК України.

При вирішенні питання прийняття заяви до розгляду виявлено, що вона не відповідає всім зазначеним вимогам з наступних підстав.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

До заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору, натомість заявником додано клопотання про звільнення її від сплати судового збору з посиланням на ч. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та на постанову Верховного Суду у справі № 572/2088/17 від 27.06.2018, на підтвердження чого надала копію посвідчення серії НОМЕР_2 від 10.02.2017 про статус учасника бойових дій.

Статтею 136 ЦПК України врегульоване питання відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17, норма п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 12 лютого 2020 року здійснено висновок про те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання заяв не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій.

При цьому, як вбачається зі змісту заявлених заявником вимог, дана справа про встановлення факту, що має юридичне значення, не стосується захисту прав заявника, як учасника бойових дій.

Отже, заявнику необхідно сплатити 605,60 грн судового збору за заявлену вимогу (банківські реквізити: отримувач коштів ГУК у Жит.обл/Богун. р-н/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат), номер рахунку UA0006831, код класифікації доходів бюджету 22030101, Богунський районний суд міста Житомира) та надати до суду квитанцію про сплату судового збору.

Слід також звернути увагу заявника на те, що до заяви на обгрунтування заявлених вимог додано копію трудової книжки, яка в зв`язку із неякісним копіюванням не придатна для читання.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження в справі.

За положеннями ст. 185 ЦПК України, якщо заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України та/або не сплачено судовий збір, вона підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Таким чином, вказана заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку на усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 136, 175 - 177, 185, 318 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство освіти та науки України, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня отримання заявником даної ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважаться неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими документами. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. В іншій частині окремо від рішення ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Семенцова