Справа № 214/9441/24
31 грудня 2025 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Євтушенка О.І.,
секретаря судового засідання - Попкової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/9441/24 позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представники сторін: від позивача - Кулакова К.Р., Галітський Д.В.
Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 31.10.2024 (зареєстровано 01.11.2024), в якій просила суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.01.2008 станом на 21.07.2024 у загальному розмірі 88 836 грн. 13 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту - 71 214 грн. 64 коп., заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом - 17 621 грн. 49 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 2 422 грн. 40 коп.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Дана позиція про відповідальність клієнта (через сприяння зловмисникам у заволодінні коштами) підкріплена і судовою практикою, наприклад рішенням апеляційного суду по справі №524/5243/22 від 28.02.2024. Додатково зауважив, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача не є підставою звільнення останнього від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Більш того, за результатами розгляду кримінальної справи та у разі винесення судом вироку, відповідач має право відшкодувати кошти шляхом стягнення з винної особи, якщо така буде встановлена. Тому вважає відмову від сплати за кредитом не обґрунтованою і такою що суперечить умовам і правилам банку та чинного законодавства. Таким чином, у порушення п. 1.4 договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Ухвалою суду від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.
Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Галітський Д.В. просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, про що подав відповідну заяву.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання усіма процесуально допустимими способами, визначеними ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, повторну неявку та не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожна особа, як слідує зі змісту ч.1 ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як слідує з довідки про зміну умов кредитування, в рамках виниклих між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитно-договірних відносин, кредитний ліміт по рахунку відповідача неодноразово змінювався, а саме: 05.11.2008 - встановлено на рівні 500 грн., 21.01.2011 - збільшено до 600 грн., 22.04.2011 - збільшено до 700 грн., 26.05.2011 - збільшено до 800 грн., 23.06.2011 - збільшено до 900 грн., 23.07.2011 - збільшено до 1000 грн., 22.08.2011 - збільшено до 1 200 грн., 31.12.2012 - збільшено до 1 600 грн., 07.08.2013 - збільшено до 2000 грн., 12.10.2013 - збільшено до 3500 грн., 02.12.2013 - збільшено до 10 700 грн., 19.10.2017 - збільшено до 11 000 грн., 13.06.2019 - збільшено до 22 000 грн., 14.11.2019 - збільшено до 24 000 грн., 09.05.2023 - збільшено до 50 000 грн., 25.10.2023 - збільшено до 75 000 грн., 04.03.2024 - встановлено на рівні 0 грн.
Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту 05.11.2008 відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії - 06/12, тип - Універсальна. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, що слідує з виписки по рахунку. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.
Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: 20.06.2012 - кредитна картка № НОМЕР_2 , строк дії - 06/16, тип - Універсальна (з чіпом); 06.07.2013 - кредитна картка № НОМЕР_3 , строк дії - 05/17, тип - Універсальна; 25.01.2016 - кредитна картка № НОМЕР_4 , строк дії - 01/20, тип - Універсальна; 17.12.2019 - кредитна картка № НОМЕР_5 , строк дії - 12/23, тип - Універсальна відповідно до заяви про приєднання до Умов і Правил надання послуг від 17.12.2019.
У процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42,0% річних. Далі у процесі користування рахунком 25.10.2023 відповідач отримав додаткову кредитну картку № НОМЕР_6 , строк дії -11/27, тип - Універсальна, відповідно до підписаної раніше заяви про приєднання до Умов і Правил надання послуг від 12.05.2021.
Крім того, 12.05.2021 ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредитування із зазначенням кожного з типів кредитних продуктів, які пропонує клієнтам АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та детальними умовами кредитування за кожним із них, із зазначенням даних банку, порядку повернення кредиту, обсягу відповідальності позичальника за порушення виконання зобов`язань та інших загальних відомостей. Персональні дані відповідача у паспорті споживчого кредиту, а також відомості про конкретно обраний ним тип продукту не зазначені.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 05.11.2008 станом на 21.07.2024 складає у загальному розмірі 88 836 грн. 13 коп. та включає: заборгованість за тілом кредиту - 71 214 грн. 64 коп., заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом - 17 621 грн. 49 коп.
Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку.
Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII, договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Аналізом обсягу наявних у справі доказів, суд вважає доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору 05.11.2008 із подальшою неодноразовою пролонгацією та підставі перевипуску карток, емітованих банком та зміни ліміту, активне користування кредитними коштами відповідачем. При підписанні заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідач отримав кредитну картку із кредитним лімітом, усі умови кредитування були з ним чітко узгоджені зважаючи на вказівку у заяві типу отриманої ним кредитної картки.
Відтак, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею (зняття готівки, переведення коштів між картками, оплата послуг, погашення кредиту тощо) в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку позичальника вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, зокрема шляхом поповнення картки через термінали самообслуговування, переведенням коштів між власними рахунками. Виконання зобов`язань ним припинене після 25.10.2023.
Таким чином, позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, зарахованого на картковий рахунок із видачою картки позичальникові, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином та своєчасно не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 71 214 грн. 64 коп. та за простроченими відсотками за користування кредитом - 17 621 грн. 49 коп. станом на 21.07.2024, яку суд вважає доведеною. Вказана сума розрахована з урахуванням внесених позичальником коштів, а наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок не викликає у суду сумнівів в його правильності в цій частині і не спростований жодними доказами з боку відповідача. Слід також зауважити, що станом на момент пред`явлення позову кредитний договір між сторонами не припинив дію, оскільки строк дії востаннє емітованої банком картки № НОМЕР_11 не сплинув (строк дії 11/27), що надавало позивачеві право нараховувати проценти за узгодженою сторонами ставкою. Відтак суд погоджується із заявленим розміром заборгованості по процентам, який розрахований належним чином. Заявлена сума боргу, на переконання суду, є обґрунтованою, арифметично вірною, розрахована у чіткій відповідності до умов договору.
Що стосується виявлення підозрілих операцій з боку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за рахунком відповідача в результаті ймовірного вчинення шахрайських дій третіми осами, які призвели до утворення заборгованості, суд зазначає таке.
Так, загальними положеннями Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку передбачено, що клієнт зобов`язаний не передавати картки, стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати картки, стікер PayPass або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором, або що суперечать чинному законодавству, вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню, інформувати банк та правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера PayPass, ПІНу, SIM-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання, у випадку оспорювання Держателем картки операцій, здійснених з використанням карток, стікера PayPass або інформації, нанесеної на картці, Держатель картки зобов`язаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунка звернутися в Банк і заявити про операції, що оскаржують ся, і про причини оскарження, подати письмову заяву (у разі якщо вирішення питання передбачає таку необхідність).
Відповідно до пункту 14.12 ст.14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.
Згідно із п.14.16 ст.14 Закону, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення) у редакції, чинній на момент списання грошових коштів. Крім того, указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.
Відповідно до пунктів 6.3-6.8 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач зобов`язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу.
Порядок подання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та внесення спеціального платіжного засобу до стоп-списку і його вилучення з нього визначаються у внутрішньобанківських правилах банку, розроблених з урахуванням вимог цього Положення, правил платіжної системи, та обумовлюються в договорі.
Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Із наданих позивачем відомостей за результатами проведення службового розслідування, виписок по рахунку, скріншотів із внутрішньої системи, встановлено, щовідповідач перестав вносити кошти посилаючись на "спірні", на його думку, операції, які були проведені по картці № НОМЕР_6 за 2023-10-25 . У ході службового розслідування працівниками СБ банку було встановлено, що 2023-10-27 зафіксоване звернення клієнта ОСОБА_1 із заявою на оскарження операцій. Також встановлено, що кредитна картка № НОМЕР_6 перевипущена клієнтом ОСОБА_1 у відділенні банку 25.10.2023 року о 15:30:04 год. замість забутої клієнтом 25.10.2023 року о 15:20 год. в банкоматі картки № НОМЕР_5 , яка була закрита. Кредитний ліміт по карті № НОМЕР_5 було збільшено 25.10.2023 року о 15:14:10 год. з 50 000 грн. до 75 000 грн.
Аналізуючи виписку по кредитній карті № НОМЕР_5 , а надалі по перевипущеній у відділенні банку кредитній карті НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 встановлено, що 25.10.2023 року кошти у суму 6 824,22 грн. були зараховані на його кредитну картку № НОМЕР_5 через додаток Приват24 клієнта (WEB-версія) з картки для виплат № НОМЕР_7 . Надалі з кредитного карткового рахунку № НОМЕР_5 клієнта сума коштів 10 000 грн. була знята в банкоматі CADN6736 (розташований: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого,43 відділення банку), самим клієнтом ОСОБА_1 . Операції проведені з наявністю картки та коректним введенням пін-коду до неї. Після перевипуску клієнтом кредитної картки № НОМЕР_5 на картку № НОМЕР_6 , з кредитного рахунку 25.10.2023 в банкоматі CADN0995 (розташований: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 59) клієнтом ОСОБА_1 було знято кошти у сумі 20 000 грн. Операції проведені з наявністю картки та коректним введенням пін-коду до неї. Частина коштів, у сумі 28 700 грн., була знята в банкоматі ATMB5316 (розташований: АДРЕСА_1 ), який належить ОСОБА_2 . Операції проведені з наявністю картки та коректним введенням пін-коду до неї. Також встановлено, що частина коштів, у сумі 21 000 грн. була переведена 25.10.2023 з кредитної картки НОМЕР_4 клієнтом ОСОБА_1 , через банкомат CADN0995, на поповнення своєї картки для виплат № НОМЕР_8 . В подальшому, переведені кошти були зняті з картки для виплат № НОМЕР_8 в банкоматі CADN0995 клієнтом ОСОБА_1 .
Надалі, проводячи службову перевірку, було проведено аналіз вибірки за період 01.08.2023 - 31.10.2023, яка була отримана з ПК FINNUM, встановлено, що номер фінансового телефону НОМЕР_9 клієнта ОСОБА_1 не змінювався. Клієнт змінив свій фінансовий номер телефону на НОМЕР_10 після перевипуску своїх карток у відділенні банку. Зафіксовано 25.10.2023 о 15:12:42 год. зміну пароля входу в П24 клієнта через WEB-версію, з використанням картки для виплат № НОМЕР_7 та пін-коду до неї. Змін пароля входу відбулася до проведення спірних операцій по картковим рахункам клієнта.
Перевіркою логінів входу до Приват24 під аккаунтом НОМЕР_9 клієнта ОСОБА_1 встановлено, що напередодні оскаржуваних операцій по кредитним карткам НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ОСОБА_1 , були зафіксовані 25.10.2023 о 15:12:44 год. та о 16:20:41 год. нетипові входи за IP-адресою: 646.211.228.238 мобільного интернет- провайдера Kyivstar PJSC, Location: Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., Україна з мобільного пристрою: SMARTPHONE (fingerprint - A684EA21B5A2FC9663CDFA503F93FD50-7MKE1SHAN, A684EA21B5A2FC9663CDFA503F93FD50-0TDZMHY2Z. Вказаний мобільний пристрій та IP-адреса не є типовими для входу в аккаунт П24 клієнтом ОСОБА_1 . Встановлено, що клієнт ОСОБА_1 користується мобільним пристроєм SM-A305FN|SAMSUNG ( ідентифікатор банку -4A517352D09F6ED6). При цьому вхід в Приват24 виконувався з вірним вводом логіну і пароля. Згідно проведеного аналізу випливає, що ймовірно авторизація в аккаунті П24 клієнта ОСОБА_1 відбулася 25.10.2023 на фішинговому сайті, після того, як сам клієнт при спробі проведення верифікації на сторонньому сайті перейшов по наданому гіперпосиланню, яке вірогідно надійшла йому від зловмисників, ввів свій логін та пароль в П24, після чого самостійно підтвердив авторизацію в П24, ввівши otp-пароль, який надійшов йому в смс-повідомленні на фінансовий номер телефону. Тобто вже на цій стадії клієнт повідомив стороннім особам інформацію, за допомогою якої вони змогли увійти в його Приват24 і володіючи повною інформацією по рахункам клієнта та маючи до них доступ, спочатку провести кілька операцій між його картковими рахунками. А надалі в телефонній розмові від імені співробітників банку, ввівши його в оману, змусили ОСОБА_1 самостійно зняти кошти зі своїх карткових рахунків в банкоматах.
Згідно ч.1 ст.55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з п.2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Банком дотримані дані вимоги і дані третім особам не передавались. Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Згідно з пунктом 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення №705 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог Документ сформований в системі «Електронний суд» 31.10.2024 7 законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Як слідує з п.2.1.4.12 Умови і правила надання банківських послуг, розділ «Відповідальність Сторін», банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних. Клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою карток, які є електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в стоп-лист платіжною системою.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Зважаючи на те, що усі вищевказані та проаналізовані транзакції були вчинені відповідачем із вчиненням ним особисто дій, спрямованих на використання кредитних коштів, суд вважає, що вина банку в даному випадку відсутня, а відтак ОСОБА_1 має нести відповідальність за своїми зобов`язаннями. Разом з тим, саме по собі відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача за фактом вчинення шахрайських дій відносно нього із використанням його банківської кредитної картки, не є підставою звільнення останнього від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Більш того, за результатами розгляду кримінального провадження, у разі встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення та винесення судом вироку, відповідач має право відшкодувати кошти шляхом заявлення регресної вимоги про їх стягнення з винної особи. За цих підстав, суд вважає відмову відповідача від сплати за кредитом не обґрунтованою і такою що суперечить умовам і правилам банку та чинного законодавства, що у сукупності із встановленими обставинами та доведеністю розміру заборгованості є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 422 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору. Докази понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від №б/н від 05.01.2008 станом на 21.07.2024 у загальному розмірі 88 836 грн. 13 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту - 71 214 грн. 64 коп., заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом - 17 621 грн. 49 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 2 422 грн. 40 коп. судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача (ів), оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем (ами) в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Відомості про сторін:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_12 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 (знятий з обліку).
Заочне рішення у справі складено та підписано без проголошення 31.12.2025.
Суддя О.І. Євтушенко