ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/9464/24

провадження № 22-ц/4809/1441/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Гур?єва М.О.;

відповідач - Кропивницька районна рада Кіровоградської області ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 червня 2025 року, у складі головуючого судді Варакіної Н.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької районної ради Кіровоградської області ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним правового акту органу самоврядування, який порушує право власності, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кропивницької районної ради Кіровоградської області ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним правового акту органу самоврядування, який порушує право власності.

В обґрунтування позову вказував, що 28.05.2024 ознайомився із текстом рішення № 52 від 05.02.1987 Виконавчого комітету Кіровоградської районної ради депутатів трудящих Кіровоградської області «Про оформлення права власності на домоволодіння, розташовані в с. Бережинка Бережинської сільської ради», яким були присвоєно адресу житловому будинку АДРЕСА_1 , а також, визнана форма права власності на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 яка, помилково, віднесено до суспільної групи господарств - колгоспний двір.

Просив:

визнати незаконним та скасувати рішення № 52 від 05.02.1987 виконавчого комітету Кіровоградської районної ради депутатів трудящих Кіровоградської області в частині віднесення відповідачем житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 до соціальної групи - колгоспний двір;

скасувати свідоцтво про право власності на будівлю яке видане Бережинською сільською радою від 14.01.1988 в частині визначення житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 власністю колгоспного двору;

визнати незаконним та скасувати висновок про право власності Обласного комунальне підприємство «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 .

Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що суд першої інстанції не досліджував та не надав правової оцінки письмовим доказам, які були надані до суду першої інстанції разом із позовною заявою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну оскаржуваного рішення суду, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення суду частково не відповідає зазначеним нормам процесуального законодавства.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 12 грудня 1968 року, посвідчений виконкомом Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купив будинок, що знаходиться в с. Бережинка та належить продавцю на підставі погосподарської книги та свідоцтва про право на спадщину.

Згідно договору дарування від 11 травня 1993 року, який посвідчено секретарем Виконавчого комітету Бережинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №21, ОСОБА_5 подарувала дочці ОСОБА_2 та сину ОСОБА_6 жилий будинок із надвірними будівлями, а останні прийняли у дар вище вказане, що знаходиться в с. Бережинка, Кіровоградського району Кіровоградської області, що також підтверджується копією витягу з реєстру нотаріальних дій Бережинської сільської ради Згідно свідоцтва про право власності на будівлю від 14 січня 1988 року житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності колгоспному двору головою якого є ОСОБА_5 .

Рішенням Виконавчого комітету народних депутатів Кіровоградської районної ради від 05 лютого 1987 року № 52 «Про оформлення права власності на домоволодіння, що розташовані в с. Бережинка Бережинської сільської ради» вирішено оформити право особистої власності на домоволодіння згідно списку та видати громадянам і головам колгоспних дворів свідоцтва про право особистої власності, зокрема на домоволодіння на АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 .

22 травня 1992 року ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчений секретарем Виконавчого комітету Бережинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №35, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , порівну.

25.03.2021 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

25.03.2021 за позивачем зареєстроване право власності на вищезазначене спадкове майно.

Звернувшись із цим позовом до суду позивач зазначав, що дії його брата заважають йому отримати спадщину після смерті матері, оскільки він переймається, що брат шляхом звернення до суду позбавить його частини у спадковому майні, в зв`язку з цим вважає необхідно визнати, що будинок, який належав його бабі, не був майном колгоспного двору.

Позивач вважав, що таким способом захистить свої права на майбутнє.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що позивачем отримано свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , зазначивши, що суд вирішує спори, що існують на момент розгляду, а не на майбутнє та захищає права, які вже порушені, а не передбачає можливі майбутні порушення, а тому обраний позивачем спосіб захисту має бути ефективним для вирішення вже існуючої проблеми.

Колегія суддів вважає, що поряд з правильним визначенням судом відсутності порушеного права позивача на час звернення з позовом існує окрема і не менш вагома підстава для відмови у задоволенні цього позову.

Рішенням Виконавчого комітету народних депутатів Кіровоградської районної ради від 05 лютого 1987 року № 52 «Про оформлення права власності на домоволодіння, що розташовані в с. Бережинка Бережинської сільської ради» на яке посилається позивач, само по собі не створювало будь якого правового наслідку , оскільки згідно з положеннями ст.. 120 ЦК УРСР, колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство.

Особливий правовий статус колгоспного двору обумовлював відсутність набуття і унеможливлював права власності на частку у майні колгоспного двору не його членом у будь який спосіб відчуження.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що подружжя ОСОБА_7 придбали будинок у с. Бережинка Кіровоградського району за договором купівлі продажу 12.12.1968 у громадянки ОСОБА_3 .

У подальшому будинок був об?єктом дарування і спадщини , тобто на загальних цивільних правовідносин, жоден з учасників яких ніколи не був членом колгоспу, і за життя вказаних правочинів не оскаржував (оспорював).

Таким чином, в ході судового розгляду суд не здобував будь яких доказів оформлення спірного будинку і його присадибної ділянки, як колгоспного двору за процедурою і з підстав передбачених чинним на той час законодавством, що свідчить про безпідставність заявленого позову в контексті досягнення його правової мети (визначеності)

Колегія суддів вважає, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 червня 2025 року підлягає зміні, з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 червня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний