Справа №:755/7709/25
Провадження №: 2/755/6991/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань - Грищенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре», про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

25 квітня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ординат Зоя Анатоліївна через систему «Електронний суд» звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотуре», про зняття арешту з майна.

Відповідно до позовних вимог позивач просить суд:

«1. Зняти арешт та виключити із акту опису та арешту майна транспортний засіб - легковий автомобіль, марка - CHEVROLET, модель - AVEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , рік випуску - 2007 рік, накладений Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в межах виконавчих проваджень № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9;

2. Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Адреса: 02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 15, Код ) судові витрати: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. 00 коп.;

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре» (, юридична адреса: 02002, м. Київ вул. Марії Раскової 4а) судові витрати: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. 00 коп».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності володіє транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.н.з НОМЕР_1 , на який Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), в межах виконавчих проваджень № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, накладено арешт. При цьому, у згаданих виконавчих провадженнях ОСОБА_1 не є стороною. З огляду на це, накладеним арештом до цього часу протиправно порушується право позивача, зокрема, на мирне володіння своїм майном. 21.01.2025, у зв`язку із тимчасовим затриманням автомобіля позивача, представником направлено до Конотопського РВП, як до органу, що здійснив таке затримання, адвокатський запит за № 1. Відповідно до відповіді Конотопського РВП від 28.01.2025 № 61/О-8аз транспортний засіб CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 на підставі постанов № 4 від 12.04.2023, № 1 від 13.04.2023, №5 від 19.04.2023, № 0 від 19.04.2023 було затримано та доставлено на спеціальний майданчик центру забезпечення ГУНП в Сумській області за адресою: Сумська область, м. Конотоп, вул. Степана Бендери, 6. Із акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 19.12.2024 вбачається, що о 11:30 год. 19.12.2024 інспектором Конотопського РВП відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово затримано транспортний засіб CHEVROLET AVEO д.н.з НОМЕР_1 для зберігання у м. Конотоп на спеціальному майданчику. 21.01.2025 на адресу Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ), як органу, постановою якого накладено арешт на автомобіль, направлено адвокатський запит за № 2. Згідно з відповіддю Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 04.02.2025 № 4977 на виконанні у Відділі відсутні виконавчі провадження в яких боржником є ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ). Крім цього, на веб ресурсі «Автоматизована система виконавчих проваджень» за даними « ОСОБА_2 » будь-яка інформація відсутня. 28.02.2025 на адресу Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) направлено адвокатський запит № 7. Із відповіді Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 07.03.2025 № 25374 встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало чотири виконавчих провадження, в яких стягувачем є держава в особі Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), а боржником - ТОВ «Лотуре»: 1. ВП № НОМЕР_6 з примусового виконання постанови № 61741402, видана 07.04.2020 про стягнення витрат виконавчого провадження з ТОВ «Лотуре» на користь держави в сумі 195,30 грн.; 2. ВП № НОМЕР_7 з примусового виконання постанови № 61741256, видана 07.04.2020 про стягнення виконавчого збору з ТОВ «Лотуре» на користь держави в сумі 7578,18 грн.; 3. ВП № НОМЕР_8 з примусового виконання постанови № 61741402, видана 07.04.2020 про стягнення виконавчого збору з ТОВ «Лотуре» на користь держави в сумі 8695,72 грн.; 4. ВП № НОМЕР_9 з примусового виконання постанови № 61741256, видана 07.04.2020 про стягнення витрат виконавчого провадження з ТОВ «Лотуре» на користь держави в сумі 195,30 грн. ТОВ «Лотуре», , юридична адреса: 02002, м. Київ вул. Марії Раскової 4а, тел. . Згідно статті 36 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі постанов державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Києві № 4 від 12.04.2023, № 1 від 13.04.2023, №5 від 19.04.2023, № 0 від 19.04.2023 було оголошено в розшук автомобіль CHEVROLET AVEO, Номер шасі (кузов, рами) - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , нібито як майно боржника ТОВ «Лотуре». Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 виданого 23.08.2017 року Центром 5945, ОСОБА_1 є власником автомобіля: - Марка - CHEVROLET.- Модель - AVEO.- Тип - легковий - загальний седан - В.- Номер шасі (кузов, рами) - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .- Рік випуску - 2007 рік.- Колір - оранжевий. - Державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 . - Особливі відмітки: встановлено ГБО ЗНГ - 1 балон 27.03.2025 на адресу Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву про зняття арешту з автомобіля, проте станом на дату подання позовної заяви відповіді не надано. Також, 02.04.2025 представником позивача, адвокатом Ординат З.А. направлено скаргу на дії державного виконавця. З метою з`ясування стану розгляду заяви про зняття арешту з майна, на адресу Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) направлено адвокатський запит. ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності автомобілем CHEVROLET AVEO д.н.з НОМЕР_1 . В межах виконавчих проваджень № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9 Дніпровським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), в яких боржником є ТОВ «Лотуре», накладено арешт, зокрема, на вказаний автомобіль. Вказаний автомобіль було також оголошено в розшук та тимчасово затримано інспектором Конотопського РВП. Вбачається, що станом на час винесення постанов та оголошення автомобіля в розшук, громадянин ОСОБА_1 був власником вищезгаданого транспортного засобу вже понад три роки. У зв`язку з цим, право власності позивача фактично порушується. Крім цього, Дніпровський ВДВС повідомив про неможливість зняття арешту з майна та необхідність звернення з позовом до суду.

06.05.2025 позовна заява передана у провадження судді Коваленко І.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

16.05.2025 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотуре», про зняття арешту з майна за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання.

16.10.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у даній справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, просила прийняти рішення, яким їх задовольнити.

Уповноважені представники Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре» в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, правом подання відзиву на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористались.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності володіє транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.н.з НОМЕР_1 , на який Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), в межах виконавчих проваджень № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, накладено арешт.

21.01.2025, у зв`язку із тимчасовим затриманням автомобіля позивача, представником направлено до Конотопського РВП, як до органу, що здійснив таке затримання, адвокатський запит за № 1.

Відповідно до відповіді Конотопського РВП від 28.01.2025 № 61/О-8аз транспортний засіб CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 на підставі постанов № 4 від 12.04.2023, № 1 від 13.04.2023, №5 від 19.04.2023, № 0 від 19.04.2023 було затримано та доставлено на спеціальний майданчик центру забезпечення ГУНП в Сумській області за адресою: Сумська область, м. Конотоп, вул. Степана Бендери, 6.

Із акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 19.12.2024 вбачається, що о 11:30 год. 19.12.2024 інспектором Конотопського РВП відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово затримано транспортний засіб CHEVROLET AVEO д.н.з НОМЕР_1 для зберігання у м. Конотоп на спеціальному майданчику.

21.01.2025 на адресу Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ), як органу, постановою якого накладено арешт на автомобіль, направлено адвокатський запит за № 2.

Згідно з відповіддю Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 04.02.2025 № 4977 на виконанні у Відділі відсутні виконавчі провадження в яких боржником є ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ). Крім цього, на веб ресурсі «Автоматизована система виконавчих проваджень» за даними « ОСОБА_2 » будь-яка інформація відсутня.

28.02.2025 на адресу Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) направлено адвокатський запит № 7.

Із відповіді Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 07.03.2025 № 25374 встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало чотири виконавчих провадження, в яких стягувачем є держава в особі Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), а боржником - ТОВ «Лотуре»: 1. ВП № НОМЕР_6 з примусового виконання постанови № 61741402, видана 07.04.2020 про стягнення витрат виконавчого провадження з ТОВ «Лотуре» на користь держави в сумі 195,30 грн.; 2. ВП № НОМЕР_7 з примусового виконання постанови № 61741256, видана 07.04.2020 про стягнення виконавчого збору з ТОВ «Лотуре» на користь держави в сумі 7578,18 грн.; 3. ВП № НОМЕР_8 з примусового виконання постанови № 61741402, видана 07.04.2020 про стягнення виконавчого збору з ТОВ «Лотуре» на користь держави в сумі 8695,72 грн.; 4. ВП № НОМЕР_9 з примусового виконання постанови № 61741256, видана 07.04.2020 про стягнення витрат виконавчого провадження з ТОВ «Лотуре» на користь держави в сумі 195,30 грн.

ТОВ «Лотуре», , юридична адреса: 02002, м. Київ вул. Марії Раскової 4а, тел. .

Згідно статті 36 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі постанов державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Києві № 4 від 12.04.2023, № 1 від 13.04.2023, №5 від 19.04.2023, № 0 від 19.04.2023 було оголошено в розшук автомобіль CHEVROLET AVEO, Номер шасі (кузов, рами) - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , нібито як майно боржника ТОВ «Лотуре».

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 виданого 23.08.2017 року Центром 5945, ОСОБА_1 є власником автомобіля: - Марка - CHEVROLET.- Модель - AVEO.- Тип - легковий - загальний седан - В.- Номер шасі (кузов, рами) - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .- Рік випуску - 2007 рік.- Колір - оранжевий. - Державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 . - Особливі відмітки: встановлено ГБО ЗНГ - 1 балон.

27.03.2025 на адресу Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву про зняття арешту з автомобіля, проте станом на дату подання позовної заяви відповіді не надано.

Також, 02.04.2025 представником позивача, адвокатом Ординат З.А. направлено скаргу на дії державного виконавця. З метою з`ясування стану розгляду заяви про зняття арешту з майна, на адресу Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) направлено адвокатський запит.

ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності автомобілем CHEVROLET AVEO д.н.з НОМЕР_1 . В межах виконавчих проваджень № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9 Дніпровським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), в яких боржником є ТОВ «Лотуре», накладено арешт, зокрема, на вказаний автомобіль.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5 ст. 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним.

Таким чином, позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре», про зняття арешту з майна.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом, сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією №0727-6315-0310-5533 від 23.04.2025 року. (а.с.1)

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн, по 484,48 грн з кожного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду прави витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до Договору № 6/25 від 21.01.2025 р., між АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «Ординат та партнери», в особі керівника Ординат Зої Анатоліївни та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до Додатку №1 до Договору №6/25 про надання правничої допомоги від 21.01.2025 року сторони погодили, що сума гонорару Адвокатського бюро складає за надання правничої допомоги клієнту адвокатом (адвокатами) Адвокатського бюро згідно з п. 1.1. Договору №6/25 від 21.01.2025 сума гонорару складає 40 000 грн.

Згідно квитанції про оплату послуг адвокатського об`єднання ОСОБА_1. сплатив за правничу допомогу згідно договору №6/25 від 21.01.2025 укладеним з АБ «ОРДИНАТ та партнери» 40 000 грн.

Також на підтвердження суми понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано акт наданих АБ «Ординат та партнери» послуг за Договором про надання правничої допомоги №6/25 від 21.01.2025, ордер серії СВ№1102979 від 09.04.2025 року на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Ординат Зоєю Анатоліївною, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН№001138 виданого 04.02.2022 року.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн є завищеними та не достатньо обґрунтованими.

З урахуванням того, що справа не відзначалася особливою складністю, а надані послуги полягали у складанні процесуальних документів, сума 16 000 грн є співмірною, не завищеною та відповідає принципу розумності, критерію реальності таких витрат, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат, відтак подана заява є такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 15, 16, 19, 317, 319, 321, 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 7-13, 76-81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре», про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт та виключити із акту опису та арешту майна транспортний засіб - легковий автомобіль, марка - CHEVROLET, модель - AVEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , рік випуску - 2007 рік, накладений Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в межах виконавчих проваджень № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9;

Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса: 02100, місто Київ,

вулиця Георгія Тороповського, 39, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре» (, юридична адреса: 02002, м. Київ вул. Марії Раскової 4а) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (02100, місто Київ,

вулиця Георгія Тороповського, 39, );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотуре» (вул. Марії Раскової 4а, м. Київ, 02002, ).

Повний текст заочного рішення складений 31 грудня 2025 року.

Суддя: