У Х В А Л А

06.01.2025 Справа №607/27072/24 Провадження №2-н/607/42/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, суддя Вийванко О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом було направлено запит у Відділ реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання боржника.

На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради надійшла відповідь, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстрована, однак з 29.07.2004 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Відтак, боржник ОСОБА_1 за адресою, зазначеною в заяві про видачу судового наказу, а саме, АДРЕСА_1 , не зареєстрована. При цьому, заявником не долучено доказів, які б свідчили про обов`язок останньої утримувати вказане житло.

Відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, суд вважає, що власник нерухомості повинен нести відповідальність через несплату наданих житлово-комунальних послуг.

Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 є власником помешкання за адресою АДРЕСА_1 , а відтак не повинна нести витрати з його утримання та обслуговування, зважаючи на відсутність її реєстрації у даному помешканні.

Таким чином, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі вищенаведеного, суддя дійшов висновку, що у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 163, 165-167, 259, 260, 261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою http://court.gov.ua/fair/sud.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду складена та підписана 06 січня 2025 року.

Суддя О. М. Вийванко