Справа № 211/6672/24
Провадження № 2/211/383/25
У Х В А Л А
іменем України
про забезпечення позову
08 січня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.,
за участю секретаря судового засідання Строганової Е.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання представника позивача адвоката Забари Альони Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним та визнання права власності, -
від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до суду звернулась її представник адвокат Забара А.В. з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та просить суд визнати Договір купівлі-продажу від 10.12.2005 квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за №1-5391 удаваним, визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; припинити право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року провадження у справі було відкрито.
В матеріалах справи міститься клопотання про забезпечення позову.
У судове засідання сторони у справі не викликались відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.
Суд за наслідками розгляду матеріалів справи дійшов таких висновків.
Подана заява про забезпечення позову відповідає вимогам щодо забезпечення позову, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення позивачу відсутні.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Судом встановлено, що відповідно до ухвали суду від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. В своєму позові позивач вказує що предметом позову є визнання правочину удаваним та визнання права власності на квартиру, а саме: квартири АДРЕСА_1 . В своєму позові позивач вказувала, що їй належала квартира АДРЕСА_1 .Також ОСОБА_1 зазначала в позові, що вказана квартира до моменту набуття у її власність, належала матері позивача ОСОБА_2 .Вказана квартира була набута матір`ю ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.06.2005 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою за р. №1-2506 та зареєстрованого Комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі 80п-274, номер запису 274.Мати ОСОБА_1 вирішила подарувати квартиру позивачу, однак через те, що за посвідчення договору дарування нотаріальні витрати та податки були більшими, ніж за посвідчення договору купівлі-продажу, а позивач та її мати не мали коштів на сплату таких витрат, мати позивача вирішила оформити дарунок саме через укладення договору купівлі-продажу, в якому сторони проставили мінімальну ціну, з якої і обраховувалось мито, що зменшило витрати сторін на нотаріуса та державне мито.При цьому, суму купівлі за квартиру матері позивача ніхто не сплачував, бо це був удаваний договір, який мав місце між матір`ю та рідною донькою.Таким чином, у відношенні квартири був укладений не договір дарування, а Договір купівлі-продажу від 10.12.2005 року квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 1-5391, на підставі якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , купила дану квартиру, а ОСОБА_2 продала вказану квартиру за ціною 13 796 гривень.Однак, жодні кошти за вказану квартиру позивач ніколи не сплачувала, оскільки фактично вказана квартиру була подарована матір`ю позивача.Про факт того, що жодні кошти за квартиру ніколи не передавались був обізнаний і ОСОБА_4 , що підтверджується записом розмови, здійсненого позивачем, а також підтвердив, що він добре пам`ятає, що кошти своїй матері позивач, і сам ОСОБА_4 ніколи не передавав. Однак, в 2023 році ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна набутого в шлюбі та просив ухвалити рішення, яким визнати квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 49,8 кв.м, житлова площа 28,7 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та визнати право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , за кожним із співвласників. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.03.2024р. по справі № 211/3470/23, залишеного без змін Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2024 р. по справі № 211/3470/23 позов був задоволений та суд визнав квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 49,8 кв.м, житлова площа 28,7 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та визнав право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , за кожним із співвласників. З огляду на всі обставини, що спірна квартира була визнана спільною власністю подружжя, яке ніколи таку квартиру не придбавало, оскільки позивач набула її на підставі удаваного договору купівлі-продажу, поділ квартири призвів до обмеження права власності позивача, а також до неправомірного втручання в майнові права позивача, позивач вирішила звернутись до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу удаваним, оскільки між позивачем та її матір`ю укладався договір дарування. Також, позивач має побоювання, що ОСОБА_3 здійснить дії, направленні на відчуження даного майна, яке є предметом позову ОСОБА_1 .. Позивач вирішила звернутись до суду із позовом про визнання правочину удаваним та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1 , оскільки позивач ОСОБА_1 вважає, що існують всі підстави для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії у відношенні вказаного майна, оскільки щодо такого майна є судовий спір, таке майно перебуває у володінні ОСОБА_3 , в тому числі документи на таке майно також перебувають у ОСОБА_3 , який може розпорядитись таким майном, шляхом відчуження. Крім того, заборона вчиняти будь-які дії у відношенні майна не перешкоджає використанню майна, а тому ОСОБА_3 матиме змогу користуватись зазначеним майном до вирішення позову по суті.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149,150, 153, 247, 259-261, 353-354 ЦПК України, суд -
клопотання представника позивача адвоката Забари Альони Володимирівни про забезпечення позову - задовольнити.
Копію ухвали невідкладно направити сторонам до відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Строк пред`явлення судового рішення до виконання три роки з наступного дня після його прийняття.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя І.О. Юзефович