2/465/768/25
Ухвала

про повернення позовної заяви

"03" січня 2025 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, -

встановив:

Позивачка звернулася з позовом до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2024 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви вказаних у мотивувальній частині ухвали протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

В подальшому представником позивачки - адвокатом Яцишиним А.В. через систему "Електронний суд" подано заяву про усунення недоліків, в якій представник зазначає, що в ухвалі суду від 25.12.2024р. не зазначені недоліки позовної заяви та спосіб усунення таких недоліків.

Дослідивши матеріали позовної заявви з додатками та заяву про усунення недоліків позовної заяви з долученими додатками, суд приходить до висновку, що позивачкою надалі не усунені недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 25.12.2024р.

В ухвалі суду від 25.12.2024р. вказано, що в порушення п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код відповідача 2 в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін та представника позивача; в порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, не зазначено про наявність у позивачки або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви. Крім того, звернено увагу позивачки на те, що копії додатків до позовної заяви, подані для суду та відповідачів, належним чином не посвідчені, відповідно до вимог Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», який затверджений наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 року № 144 (далі ДСТУ 4163:2020).

Натомість, не усуваючи недоліки позовної заяви, представник позивачки вдався до аналізу вимог чинного законодавства, судової практики та вимог головуючого, що містить ознаки зловживання своїми процесуальними правами та обов"язками.

Постановляючи ухвалу суду від 25.12.2024р., позивачці надано можливість усунути недоліки позовної заяви для подальшого вирішення питання про відкриття провадження у справі, разом з тим, вимоги головуючого, які відповідають положенням ЦПК України, позивачкою надалі не виконані.

Відтак, суд вважає встановленим, що ухвала суду від 25.12.2024р. про залишення позовної заяви без руху, позивачкою не виконана.

Суд наголошує, що зазначені в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зауважує, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19.06.2001 ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Зважаючи на те, що ухвала про залишення позовної заяви без руху в частині виконання вимог ст. ст.175, 177 ЦПК України не виконана, відтак дана обставина є підставою для повернення матеріалів позовної заяви позивачці.

У зв`язку із цим, приходжу до переконання, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачці.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву у разі якщо позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст.84, 185, 258-261 ЦПК України,-

постановив:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна повернути позивачці.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення .

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя В. Кузь