Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7433/23 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/7433/23 за позовом Фермерського господарства «ЛАДА 2005» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року

та на додаткове рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2024 року, які ухвалені під головуванням судді Большакової Т.Б. у м.Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року Фермерське господарство «ЛАДА 2005» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальний збиток внаслідок кримінального проступку, вчиненого 09 вересня 2020 року, в розмірі 10 313,04 грн.

Позов обґрунтований тим, що 09 вересня 2020 року, перебуваючи на полі с.Махаринці Козятинського району Вінницької області, біля земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0024 ОСОБА_1 , діючи умисно, з метою перешкодити збиранню врожаю соняшнику зернозбиральною технікою ФГ«ЛАДА 2005» на замовлення ТзОВ «САНАГРОСІД» (с.Махаринці Козятинського району Вінницької області), залучивши до блокування сільськогосподарської техніки інших осіб та автотранспорт, перешкоджав виїзду комбайнів із поля, застосовуючи ненормативну лексику, спонукав жителів с.Махаринці та інших осіб, які перебували на полі, блокувати техніку. В присутності поліцейських ОСОБА_1 кинув камінь у кабіну комбайна «JOHN DEER 9680WTS», яким розбив скло бокових дверцят кабіни водія, чим пошкодив комбайн та заподіяв майнову шкоду ФГ «ЛАДА 2005» на суму 10 313,04 грн. Одночасно з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України (кримінальному провадженні №000000323), предметом розгляду судом був і цивільний позов ФГ «ЛАДА 2005» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 жовтня 2023 року в справі №133/3423/20 кримінальне провадження закрито. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов потерпілого Фермерського господарства «ЛАДА 2005» до обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без розгляду. Роз`яснено ФГ «ЛАДА 2005», що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Експертизою встановлено, що ринкова вартість аналогічних нових скляних дверей до зернозбирального комбайна «JOHN DEER 9680WTS» могла становити 10 313,04 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року позов ФГ «ЛАДА 2005» задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФГ «ЛАДА 2005» матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення, в розмірі 10 313,04 грн. Вирішено питання судового збору.

Додатковим рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФГ «ЛАДА 2005» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Не погодившись із рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року та додатковим рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав на них апеляційні скарги. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову та заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року аргументує тим, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у справі №133/3423/20 не виносився вирок суду та пред`явлене йому обвинувачення по суті вирішене не було. Обвинувальний акт, на який посилається суд першої інстанції при встановленні всіх обставин справи, є процесуальним документом, складеним стороною обвинувачення та жодним чином не доводить його вини у вчиненні кримінального правопорушення та заподіяної позивачу матеріальної шкоди. Згідно з висновком судового експерта від 11 листопада 2020 року ринкова вартість аналогічних, нових скляних дверей до зернозбирального комбайна, може становити 10 313,04 грн. Висновок експерта від 11 листопада 2020 року №310 не відповідає вимогам частини першої ст.102 ЦПК України, так як не містить обґрунтованої відповіді на поставлене питання про вартість дверей до зернозбирального комбайна «JOHN DEER 9680WTS» 2002, оскільки у висновку експерта визначена вартість нових, а не вживаних дверей до вказаного зернозбирального комбайну. У висновку експерта замість обґрунтованої відповіді на запитання про вартість дверей міститься припущення про те, яка вартість дверей до зернозбирального комбайну могла бути станом на 11 листопада 2020 року, що в силу приписів частини першої ст.79 ЦПК України виключає достовірність вказаного доказу, так як на його підставі неможливо встановити дійсні обставини справи.

При ухваленні додаткового судового рішення від 03 травня 2024 року суд першої інстанції не взяв до уваги його ( ОСОБА_1 ) клопотання про відкладення розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки ним була подана апеляційна скарга на рішення суду від 09 квітня 2024 року. На його думку, ухвалення об`єктивного додаткового судового рішення у справі є неможливим до перегляду основного рішення судом апеляційної інстанції. На підтвердження факту подання апеляційної скарги до клопотання він долучив скріншот з офіційного веб порталу «Судова влада України». Вказане клопотання ним було підписано електронним цифровим підписом, а тому залишене судом першої інстанції без розгляду безпідставно. Вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористався. Відповідно до змісту частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Янович В.Л. апеляційні скарги підтримав та просить їх задовольнити, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача ФГ «Лада 2005» адвокат Вітів В.А. апеляційні скарги не визнав, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року та додаткового рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2024 року відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційні скарги не можуть бути задоволеними з наступних підстав.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй постанові від 15 червня 2021 року в справі №904/5726/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки тощо) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. […] Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Згідно з п.3 частини другої ст.11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначено, підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди, за загальним правилом виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що Фермерське господарство «Лада 2005» є власником комбайна зернозбирального «JOHN DEER 9680WTS», 2002 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію машини (а.с.10 т.1).

Згідно з договором підряду на виконання сільськогосподарських робіт від 09 вересня 2020 року №20 Фермерське господарство «Лада 2005» зобов`язалося на території сільгоспугідь ТзОВ «САНАГРОСІД» виконати обмолот сільськогосподарських культур (а.с.11 т.1).

Відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні, відомості про яке 10 вересня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, ОСОБА_1 09 вересня 2020 року в період із 21:00 по 21:30, перебуваючи на полі с.Махаринці Козятинського району Вінницької області, біля земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0024, діючи умисно, з метою перешкодити збиранню врожаю соняшнику, яке використовувалося зернозбиральною технікою підрядника - Фермерське господарство "ЛАДА 2005", с.Терехове Бердичівського району Житомирської області, на замовлення ТзОВ "САНАГРОСІД", с.Махаринці Козятинського району Вінницької області, залучивши до блокування сільськогосподарської техніки інших осіб та автотранспорт, перешкоджав виїзду зернозбиральних комбайнів з поля, при цьому застосовуючи ненормативну лексику, спонукав жителів села Махаринці та інших осіб, що перебували на полі (орієнтовно 50 чоловік), наближатися до комбайнів і блокувати їх пересування, висловлювати образи на адресу співробітників поліції, які здійснювали забезпечення публічної безпеки і не допускали захоплення техніки. Під час цих дій ОСОБА_1 , з метою вираження переконливості своєї позиції щодо збору зерна соняшника, стосовно якого існує спір про його належність між ТзОВ "САНАГРОСІД" та ТзОВ "Махаринецьке Агро", грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, незважаючи на присутність великої кількості співробітників поліції та цивільних осіб, закликав людей виконувати його протиправні вказівки щодо наближення до сільгосптехніки та її блокування. При цьому ОСОБА_1 поводив себе нахабно, постійно переміщався навколо техніки та оточуючих, викрикував нецензурні образи на адресу поліцейських та комбайнерів, а також зневажливо ставився до громадського порядку та загальновизначених правил поведінки в суспільстві, перебуваючи в місці значного скупчення людей, свідомо ігноруючи законні вимоги співробітників поліції про припинення ним протиправних дій, діючи з особливою зухвалістю, з метою вираження свого зневажливого ставлення до оточуючих, безпричинно, підібравши з землі камінець, кинув ним в кабіну комбайна "JOHN DEER 9680WTS" який є власністю ФГ "Лада 2005", внаслідок чого розбив скло бокових дверцят кабіни водія, тим самим пошкодивши його, чим заподіяв майнову шкоду ФГ "Лада 2005" на суму 10 313,04 грн, після чого був затриманий працівниками поліції (а.с.13-15 т.1).

Згідно з висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11 листопада 2020 року №310 ринкова вартість аналогічних, нових скляних дверей до зернозбирального комбайна "JOHN DEER 9680WTS" 2002 на моменту проведення експертизи, а саме, 11 листопада 2020 року може становити 10 313,04 грн (а.с.17-22 т.1).

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 жовтня 2023 року в справі №133/3423/20, яка набрала законної сили 25 жовтня 2023 року, клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задоволено. Звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000323 від 10 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, закрито. Цивільний позов потерпілого Фермерського господарства «ЛАДА 2005» до обвинуваченого ОСОБА_1 залишений без розгляду (а.с.23-25 т.1). Із указаної ухвали вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_1 судом роз`яснено суть обвинувачення, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2025 року в справі №712/8174/23, у разі закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі с.49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі №197/1330/14-ц вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року в справі №643/19078/15 зосередив увагу на тому, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

ОСОБА_1 не спростовував беззаперечними доказами відсутність його вини у заподіянні шкоди, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_1 потерпілому ФГ "ЛАДА 2005" були заподіяні майнові збитки у розмірі 10 313,04 грн, які підлягають відшкодуванню.

За положеннями ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Самі по собі доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта від 11 листопада 2020 року №310 ґрунтується на припущеннях, що виключає достовірність вказаного доказу, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки двері зернозбирального комбайну є річчю визначеною родовими ознаками та їх вартість може варіюватися в певному ціновому діапазоні. Разом із тим, у разі незгоди з висновком експерта щодо вартості пошкодженого майна (скляних дверей до зернозбирального комбайна) ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати суду інший висновок експерта в порядку ст.102 ЦПК України для спростування зазначеної у висновку №310 вартості дверей.

Решта доводів апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовує та з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребує, оскільки ґрунтується лише помилковому тлумаченні норм права та переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції від 09 квітня 2024 року відсутні, а тому рішення залишається без змін.

Стосовно законності та обґрунтованості додаткового рішення суду першої інстанції від 03 травня 2024 року, слід зазначити наступне.

Стороною позивача через систему «Електронний суд» 14 квітня 2024 року подана заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн, до якої додані докази.

За положеннями частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин першої та другої ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята ст.137 ЦПК України).

При цьому, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини третьої ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц).

Суд із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19, від 01 серпня 2019 року в справі №915/237/18, від 24 жовтня 2019 року в справі №905/1795/18, від 17 вересня 2020 року в справі №904/3583/19).

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19 наголошено на тому, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

02 травня 2024 року від ОСОБА_1 02 травня 2024 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на електронну адресу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в електронній формі без скріплення електронним цифровим підписом відповідача, про що складено акт про відсутність електронно-цифрового підпису на документі, складений відповідальною особою суду, а тому вважається таким, що не підписано особою, яка його подала (а.с.251-252 т.1).

Надання правничої допомоги позивачу підтверджується наступними доказами: ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1062661, договором про надання правничої допомоги від 23 жовтня 2023 року за №8/23, актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) 1/08/23. Адвокатом адвокатського об`єднання "Юридична фірма "ВІТІВ ТА ПАРТНЕРИ" надано наступну правову допомогу: складення і подання до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області позовної заяви ФГ "ЛАДА 2005" до ОСОБА_1 щодо відшкодування шкоди внаслідок подій 09 вересня 2020 року, 1 шт 2 500 грн; представництво в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області 09 квітня 2024 року 1 500 грн. Загальна сума 4 000 грн.

Ураховуючи особливості предмета спору, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом і складністю справи, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн, що є співмірним та відповідає наданому адвокатом у цій справі обсягу послуг. Такий розмір є дійсним, неминучим та необхідним. Зменшую розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції також обґрунтовано врахував заперечення відповідача щодо суми заявлених коштів на стягнення витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що суд першої інстанції не повинен був вирішувати питання про стягнення витрат на правничу допомогу до розгляду його апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої ст.365 ЦПК України, якщо під час вивчення матеріалів справи апеляційний суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Із викладено вище вбачається, що суд першої інстанції повинен спочатку вирішити питання про ухвалення додаткового рішення, а потім передавати матеріали справи для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення суду першої інстанції від 03 травня 2024 року не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні питання щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, суд апеляційної інстанції залишає додаткове рішення суду першої інстанції від 03 травня 2024 року без змін також, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року та додаткове рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 13 лютого 2026 року.

Головуюча Судді: