Справа № 732/2078/24
Провадження № 2/732/96/25
03 січня 2025 року м. Городня
Ухвалою суду від 05.12.2024 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 03 січня 2025 року о 10 год 00хв.
Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про можливість проведення судового засідання за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 8).
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за місцем її реєстрації відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру: АДРЕСА_3 (а. с. 58), проте рекомендоване повідомлення повернулося до суду неврученим адресату з відміткою працівника відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Про поважні причини неявки суд не повідомлений.
Від відповідачки відзиву на позов не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи той факт, що відповідачка в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомлений, не подано заяви про розгляд справи за її відсутності, не подано відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 2.1., 2.3. договору кредитор надає позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених договором (далі - кредит), а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супровідні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту, що надається за договором - кредит. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитору у сумі та строки, визначені у графіку платежів, що подається позичальником кредитору разом з Заявою-приєднанням, відповідно до умов публічної пропозиції.
У розділі 3 визначені Умови та порядок надання кредиту. Так, кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, повернення та платності. Надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення шляхом перерахування суми кредиту з поточного рахунку кредитора у розмірі та за реквізитами, вказаними у Заяві-приєднанні. Таке перерахування здійснюється протягом трьох календарних днів з моменту набуття чинності договором. Датою надання отримання кредиту вважається дата перерахування кредитором суми кредиту за реквізитами, вказаними у Заяві-приєднанні. У випадку, якщо кредитор здійснює перерахунок коштів не у день укладення договору, а у наступні календарні дні, графік платежів не підлягає коригуванню, строк кредиту в днях зменшується. Кредит вважається погашеним в день отримання кредитором коштів в погашення заборгованості за кредитом.
З метою приєднання до договору, позичальник зобов`язаний за особистої присутності через кредитного посередника (перелік за посиланням) надати кредитору інформацію та документи, необхідні для проведення його ідентифікації та верифікації, оцінки кредитоспроможності, та заповнені і підписані власноручним підписом:
- Заяву-приєднання до договору;
- Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (п. 1. 3. договору).
Дата та номер Заяви-приєднання вважаються датою укладення/набуття чинності (датою виникнення прав та обов`язків сторін за договором) та номером кредитного договору по продукту «Кредит на товар», укладеного між позичальником та кредитором (п.п. 1.4.1. п. 1.4. договору).
Фізична особа, зазначена в преамбулі Заяви-приєднання, набуває статусу позичальника з дня набуття чинності договором, як це передбачено п.п. 1.4.1. Публічної пропозиції (п. 1.5. договору).
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі та надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Згідно із ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).
Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог.
Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.
У свою чергу, відповідачкою будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості суду не надано.
З огляду на наведене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем.
Частиною 1 ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 28/08/24 від 28.08.2024, підписаний за допомогою ЕЦП (а. с. 14-19), акт прийому-передачі наданих послуг № 86 від 14.11.2024, підписаний за допомогою ЕЦП (а. с. 20-21), платіжна інструкція №1115026 від 15.11.2024 на суму 5000,00 грн із зазначенням призначення платежу «оплата послуг по стягненню заборгованості зг Акту №86 від 14.11.2024 по Дод.№4 до Договору про надання правничої допомоги №28/08/24 від 28.08.2024, без ПДВ» (а. с. 22).
Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представник позивача (адвокат) подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснені витрати, необхідні для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила встановлюється судом на підставі поданих стороною доказів (договорів, рахунків). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, на переконання суду, є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Оскільки вказані витрати є документально підтвердженими, були понесені фактично, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатом у наданих документах, а тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись статтями 509, 525, 526, 536, 611, 628, 629, 638, 1048-1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 89, 128, 130, 131, 133, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 353-354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.
Направити ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленнямкопію заочного рішення протягом двох днів з дня його проголошення і роз`яснити, що вона має право протягом тридцяти днів з дня його проголошення, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складений і підписаний 03.01.2025.
Суддя А. О. Бойко