Дата документу 07.01.2025 Справа № 317/1042/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 317/1042/21 Пр. № 22-ц/807/33/25 Головуючий у 1 інстанції: Каряка Д.О. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 квітня 2024 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» (надалі - АТ «ЗАПОРІЖГАЗ») до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» звернулось до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просило стягнути з відповідача вартість донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу у сумі 14225,67 грн. за період з 10.12.2018 по 31.05.2019 року, а також судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . 10 червня 2019 року за адресою відповідача представниками АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» було складено акт про порушення № , відповідно до якого було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме пошкодження пломбувального матеріалу на якому встановлено охоронну пломбу в місці приєднання лічильника газу до діючого газопроводу. В акті зазначено дату розгляду комісією актів про порушення та контактні дані. Таким чином, відповідача повідомлено щодо місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення, дату та орієнтований час засідання. На підставі вищевикладеного, комісією прийнято рішення про донарахування по акту про порушення та складено акт-розрахунок необлікованого об`єму (обсягу) природного газу з урахуванням газових приладів і пристроїв за період з 10.12.2018 по 31.05.2019 року, на суму 14225,67 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Ачкасова О.М. (а.с. 19).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 23) відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 28 вересня 2021 року (а.с. 43-44) позовні вимоги АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» () вартість донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу у сумі 14225,67грн., перерахувавши на рахунок № НОМЕР_2 в АБ «Кліринговий Дім» м. Київ, МФО 300647, .

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» (), перерахувавши на рахунок № НОМЕР_2 в АБ «Кліринговий Дім» м. Київ, МФО 300647, - судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17 січня 2023 року заяву відповідача про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі (а.с. 69-74) задоволено, вищезазначене заочне рішення суду першої інстанції у цій справі скасовано.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Каряка Д.О. (а.с. 90).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 91) дану справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11 квітня 2024 року (а.с. 188-189) у задоволенні позову позивача у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 193-199) просило рішення суду першої інстанції скасувати, стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 3405,50 грн.

В автоматизованому порядку 17.05.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Кухаря С.В. (а.с. 203). Ухвалою апеляційного суду від 20.05.2024 року витребувано справу у суду першої інстанції (а.с. 204-206), остання надійшла 07.06.2024 року (а.с. 211). В автоматизованому порядку 10.06.2024 року суддями Онищенко Е.А. та Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддів Кочеткову І.В. та Кухаря С.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останніх (а.с. 212-213). Ухвалою апеляційного суду від 10.06.2024 року вищезазначену апеляційну скаргу апелянта залишено без руху, надано строк для усунення недоліків останньої (а.с. 217). Апелянт усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк 21.06.2024 року (а.с. 220-224). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 26.06.2024 року (а.с. 225-226), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 227).

Оскільки, згідно зі ст. 368 ч. 1 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач через свого представника подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 233-243).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, перебування судді-доповідача у відпустці у період з 01 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року включно (довідка а.с. 231) та відповідний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

22 листопада 2023 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах. У зв`язку із чим, 19.06.2024 року Верховна Рада України прийняла ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» №3831-ІХ, яким внесла відповідні зміни у ці Кодекси. Крім того, в силу вимог п. 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» № 3831-ІХ від 19.06.2024 року, якій набрав законної сили з 19.07.2024 року, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Апеляційним судом встановлено, що дана справа в силу своєї ціни позову 14225,67 грн. (а.с.2 - більше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розрахунок: 3028,00 грн.*30 = 90840,00 грн.) лишилась малозначною. Крім того, апеляційна скарга позивача в ній була подана і розгляд її апеляційним судом не закінчено до набрання чинності цим законом 19.07.2024 року, а тому апеляційний суд продовжує розгляд цієї справи у раніше визначеному порядку в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 227).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 625, 714 ЦК України, розділами 1, 6, 10, 11 Кодексу газорозподільних систем, ст. ст. 10, 12,13, 76-81, 89, 141, 211, 247, 263, 265, 288 ЦПК України та виходив із необґрунтованості позовних вимог позивача у цій справі, відсутності підстав для задоволення останніх.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив із такого.

Ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг позивача з розподілу природного газу АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» за адресою: АДРЕСА_1 (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано ст. 714 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом ГРС, Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619 (далі - Положення), а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.

Згідно з пункту 1 глави 6 розділу X Кодексу ГРС власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Положення пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГС визначають види порушень споживач, внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, до яких, зокрема, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

10 червня 2019 року представниками АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» за участю споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було складено акт про порушення № (а.с.8), яким встановлено порушення Кодексу: «підпункту 3 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС., а саме «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильнику газу)». Зазначений акт ОСОБА_1 підписала, зауважень на акт не вказала.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Положення наведеного пункту прямо вказує на те, що несанкціонованим є втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу за наявності факту того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).

Схожий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 904/4030/18, від 05 листопада 2019 року у справі № 922/137/19, від 28 грудня 2019 у справі № 911/721/19, від 12 березня 2020 року у справі № 920/1217/16, від 26 червня 2020 року у справі № 911/720/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 922/4351/19, від 03 листопада 2020 року у справі № 908/554/19 (який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

Згідно підпункту 3.1.3 Положення лічильники газу під час експлуатації підлягають експертизі в таких випадках: у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника.

Абзацом третім пункту 6 глави Х розділу X Кодексу ГРС визначено, що факт пошкодження пломби або недоставка на експертизу пакувального пакета має розглядатися як підтвердження фактів (підозр), визначених у протоколі, з відповідними наслідками, передбаченими цим Кодексом.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що вищевказаний лічильник відповідно до акту про порушення № від 10.06.2019 року не було демонтовано, а виявлене порушення було усунуто шляхом переопломбування лічильника, п. 4 акту про порушення (а.с.8).

Пунктом 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРС, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

До складу комісії з розгляду актів про порушення має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів. Крім того, Оператор ГРМ офіційним листом має запросити для участі на постійній основі у складі комісії по одному уповноваженому представнику метрологічної організації та територіального органу Регулятора (пункт 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем).

Згідно з пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Згідно з пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Відповідно до протоколу засідання комісії № 1132 від 14.06.2019 року було вирішено акт про порушення № від 10.06.2019 року задовольнити повністю (а.с.12-13).

На підставі протоколу засідання комісії № 1132 від 14.06.2019 року було здійснено розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості за виявлене порушення за період з 10.12.2018 по 31.05.2019 року, який склав 14225,67 грн. (а.с.16-17), про що відповідача було повідомлено листом (а.с.15).

Законодавець визначає, що втручання в роботу - це цілеспрямовані умисні дії, які направлені на викривлення даних обліку природного газу.

Згідно із підпунктом 37 пункту 4 глави 1 Кодексу ГРМ для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме: 1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку; 2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації); 3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу).

При цьому, суд першої інстанції правильно зазначав, що тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 914/2384/17.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір по суті, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачем у цій справі не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що виявлені пошкодження пломбувального матеріалу лічильника газу призвели до викривлення даних обліку природного газу, тобто факт споживання ОСОБА_1 необлікованого природного газу та усіх складових цього правопорушення, зокрема наслідків (дії, що призвела до викривлення даних обліку природного газу та причинно-наслідкового зв`язку між втручанням в лічильник та діями відповідача) не доведений.

Доводи сторони позивача про те, що відповідач несе відповідальність за збереження ЗВТ та пломб на ньому не є підставою для стягнення вартості необлікованого газу, оскільки стороною позивача не доведено, що самопошкодження пломбувального матеріалу, на якому встановлено охоронну пломбу лічильника газу, фактично призвело до порушення порядку обліку витраченого відповідачем газу.

До аналогічного висновку щодо змісту вказаних норм матеріального права щодо відсутності підстав для притягнення відповідача до відповідальності дійшов Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2021 року у справі № 646/6354/19, провадження № 61-11642св21 вказавши, що сам факт відсутності пломби за відсутності інших обов`язкових елементів правопорушення, а саме: витрати (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не враховується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або наявності інших дій, що призводять до викривлення даних засобу обліку природнього газу, не свідчить та є недостатнім для висновку про несанкціонованого втручання споживача у роботу ЗВТ/лічильника газу. Вказаний правовий висновок суд першої інстанції правильно врахував у цій справі на виконання вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову за недоведеністю, оскільки у порушення вказаних вимог закону АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» не було надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що саме відповідач втручався у роботу лічильника та пошкодження лічильника виникли з його вини.

Доводи апеляційної скарги позивача АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Оскільки, відповідач у суді першої інстанції позов позивача не визнала у повному обсязі. Підписання відповідачем, як споживачем, вищезазначеного акту про порушення без зауважень само по собі не є тотожнім визнанню нею факту несанкціонованого втручання, зазначеного у цьому акті.

При цьому, судом першої інстанції правильно було встановлено, що позивач та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі, та зокрема відповідного висновку експерта/експертизи тощо на підтвердження того, що вищевказане пошкодження пломбувального матеріалу (акт про порушення а.с. 8), на якому встановлено охоронну пломбу в місці приєднання лічильника газу до діючого газопроводу, призвело до викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням, тобто встановлення факту, а не можливості несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу).

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Іншими були фактичні обставини іншими цивільної справи ЄУН 317/1421/22 (постанова Запорізького апеляційного суду від 27.06.2022 року), та на яку у тому числі посилався апелянт в обґрунтування своєї апеляційної скарги у цій справі (а.с. 197), остання не має у цій справі преюдиційного значення для перегляду цієї справи апеляційним судом.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Однак, апеляційним судом встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 141 ч. 1 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 квітня 2024 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 07.01.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А.Подліянова Г.С.