печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

за участю секретаря судових засідань - Колесник А.Є,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Товарна біржа «Українська біржа «Десятинна» в особі Генерального директора Денисенко Анатолія Михайловича про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року представник позивача адвокат Киченок Андрій Сергійович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивча) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Товарна біржа «Українська біржа «Десятинна» в особі Генерального директора Денисенко Анатолія Михайловича про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

У обґрунтування вимог вказано, що до 23.10.2017 року позивач був єдиним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , так як інші власники - його родичі померли.

Позивачем було отримано Лист від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.01.2018 року, де вказано, що позивача 23.10.2017 року знято з реєстрації проживання за вказаною адресою, за заявою нового власника квартири.

Відповідно до Інформації від 05.03.2018 року, 31.03.2017 року у ОСОБА_3 виникло право власності на квартиру (яка в подальшому, згідно договору іпотеки від 19.04.2017 року була передана ОСОБА_2 ) на підставі трьох Договорів купівлі-продажу квартири, виданих Товарною біржею «Українська біржа Десятинна» 26.11.2001 року.

Проте, станом на 26.11.2001 року власників квартири було 4, а договорів всього 3, що складає 2/3 цього майна.

Враховуючи, що співвласники володіли квартирою в рівних долях, то 25 % квартири відчужено не було і відповідач 2 не міг стати єдиним власником квартири.

Вказав, що покійні батьки позивача на момент, так званого «відчуження квартири» перебували у шлюбі, тому, без згоди кожного з них відчужувати квартиру неможливо було, проте, згода особами, які заволоділи шахрайським шляхом квартирою, отримана не була. Публічні торги не відбувалися. Продавець частки у справі спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Також, СУ ГУ НП у м. Києві з 21.02.2018 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 29.05.2017 року за фактом заволодіння шляхом шахрайства, протягом березня-квітня 2017 року, квартирою позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно документів, наданих Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією, відбиток печатки Товарної біржі «Українська біржа «Десятинна» та відбиток печатки, який міститься у договорі купівлі-продажу квартири 1/3 частини квартири позивача, укладений ніби то між покійним батьком позивача та Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна» - різні, що свідчить про факт підробки документів, оскільки має усі на те ознаки. А саме, підробки договору купівлі-продажу, поданого до Печерської адміністрації для зняття з реєстрації місця проживання позивача, так як зазначено на печатці «Свідоцтво № 19616140» чи «Свідоцтво № 19816140», а на документі який був наданий архівом Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації зазначено «Свідоцтво № 19016110», що є вірним та відповідає дійсності, та як код ЄДРПОУ у біржі був 19016140.

У пункті 9 Договору купівлі-продажу від 26.11.2001 року, укладеного, нібито, між покійним батьком позивача - ОСОБА_4 та відповідачем 2 зазначено «в соответствии ст. 227 Гражданского кодекса Украины, данный договор подлежит регистрации в Киевском городском бюро технической инвентаризации».

Проте, у 2001 році ще не існувало Цивільного кодексу України, він вступив у силу 01.01.2004 року.

У тому ж пункті 9 зазначеного договору вказано, що договір підлягає реєстрації у Київському бюро технічної інвентаризації, що суперечило б ст. 227 ЦК УРСР (в редакції від 30.10.199 року), де зазначено, що Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

3 03.07.2017 року і станом на сьогодні, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт Печерським РВ ДВС в м. Києві ГТУЮ у м. Києві.

Представник позивача вказує, що є усі підстави стверджувати, що позивач став жертвою шахрайських дій.

Так, спірна квартира вибула із володіння та користування позивача без його відома, його бажання, договорів продажу та довіреностей він не укладав, квартира вибула з його володіння не з його волі, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та з урахування уточненої позовної заяви просив суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу серії та номер 3777-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений між нібито, ОСОБА_4 (покійним батьком Позивача) та ОСОБА_3 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу серії та номер 3778-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна» укладений між нібито, членом сім`ї Позивача та ОСОБА_3 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу серії та номер 3779-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна» укладений між, нібито, членом сім`ї Позивача та ОСОБА_3 .

Витребувати майно з чужого незаконного володіння, а саме, квартиру від ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , як законного власника.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 20.07.2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 04.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 26.11.2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_5 , про витребування доказів у цивільній справі № 757/34759/18-ц - задоволено. Витребувано належним чином завірені копії документів, а саме:- в приватного нотаріуса Некрилова Костянтина Юрійовича: належним чином завірених копій документів, реєстраційної справи щодо перереєстрації об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ; копію договору купівлі-продажу серії та номер 3777-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений між, нібито, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; копію договору купівлі-продажу серії та номер 3778-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений членом сім`ї позивача та ОСОБА_3 ; копію договору купівлі-продажу серії та номер 3779-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений членом сім`ї позивача та ОСОБА_3 .; - в приватного нотаріуса Стрельченко Олени Володимирівни, належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо перереєстрації об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ; - в Печерської районної в м. Києві державної адміністрації засвідченні копії реєстраційної справи, на підставі якої ОСОБА_1 було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; копію договору купівлі-продажу серії та номер 3777-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений між, нібито, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

27.12.2019 року на адресу суду від Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на виконання ухвали суду від 26.11.2019 року надійшли копії заяви про зняття з реєстрації та додані до неї документи.

10.01.2020 року на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. на виконання ухвали суду від 26.11.2019 року надійшла копія реєстраційної справи щодо квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

14.12.2020 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_5 надійшло клопотання про приєднання доказів.

08.11.2021 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_5 надійшло клопотання про витребування доказів.

06.12.2021 року на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. надійшов лист про повторне надсилання реєстраційної справи.

21.06.2023 року на адресу суду від Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на виконання ухвали суду від 26.11.2019 року повторно надійшли копії реєстраційної справи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2025 року занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено представнику позивача ОСОБА_5 про витребування доказів.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність представника позивача, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За наведених обставин, з урахуванням тривалого перебування справи у суді, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , з 28.09.2000 року, на підставі Свідоцтва про право власності на житло належала на праві спільної власності у рівних долях наступним особам: ОСОБА_6 (помер згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 14.12.2017 року - ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_7 (померла згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 від 14.12.2017 року - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_8 (помер згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 від 14.12.2017 року - ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_4 .

Так, відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 від 20.07.2017 року ОСОБА_4 було змінено прізвище та по батькові, на ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було отримано лист від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.01.2018 року, де вказано, що позивача 23.10.2017 року знято з реєстрації проживання за вказаною адресою, за заявою нового власника квартири.

Так, підставою для зняття з реєстрації позивача стала заява представника нового власника квартири про зняття з реєстрації місця проживання.

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності від 01.06.2017 року власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності, Договір іпотеки, серія та номер: 681, видний 19.04.2017,видавник: Некрилов К.Ю.,приватний нотаріус КМНО; Договір позики, серія та номер: 680, виданий 19.04.2017 року, видавник Некрилов К.Ю., приватний нотаріус КМНО; Заява, серія та номер: 3808,виданий 31.05.2017, видавник: Стрельченко О.В., приватний нотаріус КМНО; Заява, серія та номер: 3809, виданий 31.05.2017, видавник Стрельченко О.В., приватний нотаріус КМНО.

Відповідно до Інформації від 05.03.2018 року, 31.03.2017 року у ОСОБА_3 виникло право власності на квартиру (яка в подальшому, згідно договору іпотеки від 19.04.2017 року була передана ОСОБА_2 ) на підставі трьох Договорів купівлі-продажу квартири, виданих Товарною біржею «Українська біржа Десятинна» серії та номер: 3777-Б/2001 від 26.11.2001 року; 3778-Б/2001 від 26.11.2001 року; 3779-Б/2001 від 26.11.2001 року.

Так, на момент укладення зазначених договорів правовідносини регулювалися Цивільним кодексом Української РСР 1963 року.

Згідно зі статтею 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець - прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 227 ЦК УРСР (у редакції, чинній на 2001 рік), договір купівлі-продажу жилого будинку або квартири підлягав державній реєстрації у відповідному органі.

Матеріалами справи підтверджено, що право власності було зареєстровано у встановленому на той час порядку, а відсутність доказів визнання таких договорів недійсними у судовому порядку свідчить про їх чинність.

Посилання позивача на недійсність договорів з підстав порушення порядку їх укладення та реєстрації є необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 48 ЦК УРСР правочин визнається недійсним лише у разі встановлення судом факту невідповідності його вимогам закону, чого позивачем доведено не було.

Доводи позивача про підробку договорів та печаток не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагають статті 77, 78 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду), зокрема не надано жодного висновку судової експертизи.

Судовим розглядом встановлено, що СУ ГУ НП у м. Києві з 21.02.2018 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 29.05.2017 року за фактом заволодіння шляхом шахрайства, протягом березня-квітня 2017 року, квартирою позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо результатів розслідування вказаного кримінального провадження.

Відсутність особи, яка визнана винною у вчиненні даного злочину, не має правового значення для вирішення даного спору. А тому, в силу презумпції невинуватості, наявність вищевказаного кримінального провадження не може свідчити про вчинення злочину стосовно позивача до ухвалення вироку, яким такі обставини будуть встановлені.

Сам факт здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні не є підставою для визнання правочинів недійсними, що узгоджується з положеннями статті 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма закріплює презумпцію правомірності правочину, яка означає, що укладений договір вважається дійсним і породжує правові наслідки для його сторін доти, доки інше не буде встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили. Позивач, звертаючись до суду з вимогами про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зобов`язаний був довести наявність передбачених законом підстав для їх недійсності.

Оскільки належних і допустимих доказів, які б спростовували презумпцію правомірності спірних правочинів, суду не надано, підстав для задоволення позовних вимог у цій частині не встановлено.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено судом.

Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння лише за умови доведення незаконності такого володіння.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у добросовісного набувача, якщо воно вибуло з володіння власника за його волею, крім випадків, прямо передбачених законом. Позивачем не доведено обставин, які б свідчили про незаконність набуття права власності відповідачем та відсутність у нього статусу добросовісного набувача.

Таким чином, з огляду на відсутність належних доказів недійсності договорів купівлі-продажу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З врахуванням встановлених судом обставин справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених вище.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Товарна біржа «Українська біржа «Десятинна» в особі Генерального директора Денисенко Анатолія Михайловича про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Соколов