СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/6729/25
10 листопада 2025 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Бондарчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
І. Позиції учасників справи
03 липня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»(далі - Товариство), подана 01 липня 2025 року адвокатом Мельником В.В. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтований тим, що:
- 30 квітня 2018 року Товариство та ОСОБА_1 (учасник) уклали договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі № 731554 (далі - договір);
- за умовами договору Товариство зобов`язувалося надати учаснику фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак, а учасник зобов`язувався повністю сплатити періодичні платежі та щомісячну винагороду згідно з графіком внесків;
- 11 лютого 2019 року Товариство та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (поручителі) уклали договір поруки, відповідно до якого поручителі зобов`язувалися відповідати перед Товариством в повному обсязі за виконання Лекішвілі Вахтангом зобов`язань за договором;
- свої зобов`язання за договором ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 346 459,43 гривень, з яких
236 426,86 гривень - заборгованість зі сплати періодичних платежів;
110 032,60 гривень - заборгованість за внесками на щомісячну винагороду.
У судове засідання представник Товариства не з`явився. 10 листопада 2025 року, до початку розгляду справи по суті, представник Товариства, адвокат Мельник В.В., подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Аргументи відповідачів
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Відзив на позовну заяву відповідачі не подали.
ІІ. Процесуальні дії суду
16 липня 2025 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, у якій визначив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 24 вересня 2025 року.
У зв`язку з неявкою відповідачів судове засідання, призначене на 24 вересня 2025 року, суд відклав на 10 листопада 2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вирішуючи питання про проведення заочного розгляду справи, суд зазначає таке.
Поштові конверти, яким відповідачам на їх зареєстроване місце проживання суд направляв копію позовної заяви з додатками та повістки-повідомлення, повернулися до суду без вручення. На довідках про причини повернення / досилання стоять відмітка «повертається», «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».
Суд зауважує, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника - суду.
З огляду на викладене, суд ужив всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи.
З огляду на те, що відповідачі відзив на позовну заяву не подали, в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, а також ураховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд без оформлення окремого документа ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося
ІІІ. Обставини, які встановив суд
30 квітня 2018 року Товариство та ОСОБА_1 (учасник) уклали договір (а.с. 5-9).
Згідно зі ст. 1 розділу І договору предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом його підписання сторонами договору та підписання додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору
Учасник зобов`язаний повністю сплатити періодичні платежі та щомісячну винагороду згідно з графіком внесків. Учасник зобов`язаний сплачувати періодичний платіж разом із що місячною винагородою протягом перших 15 календарних днів місяця (пункт 2.3. статті 2 розділу ІІ договору).
Відповідно до розділу «Визначення термінів»:
- періодичний платіж - грошові кошти, що періодично (щомісяця) вносяться учасником групи на окремий рахунок Товариства в банку для оплати поточної ціни автомобіля та використовуються для формування фонду групи відповідно до умов договору та внутрішніх правил. Розмір періодичних платежів визначається Товариством щомісяця шляхом ділення поточної ціни автомобіля на загальну кількість періодичних платежів;
- щомісячна винагорода Товариства - грошові кошти, які учасник сплачує разом з кожним періодичним платежем, щомісячний розмір яких складає зазначений у додатку № 1 до договору відсоток від поточної ціни автомобіля;
- поточна ціна автомобіля - ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та винагороди Товариства, передбачених договором. Поточна ціна автомобіля може змінюватися протягом строк дії договору, що зумовлює зміну грошового розміру періодичних платежів та винагороди Товариства
- графік внесків - загальна кількість періодичних платежів та щомісячної винагороди, яку учасник групи повинен сплатити Товариству на підставі договору. Графік внесків зазначається в додатку № 1 до договору.
Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором (стаття 5 розділу І договору).
Згідно з додатком № 1 до договору періодичний платіж становить 0,8333% від поточної ціни автомобіля, щомісячна винагорода - 0,415% + ПДВ, кількість платежів - 120, поточна ціна автомобіля Kia Sportage на день укладення договору - 644 190,00 гривень (а.с. 10).
11 лютого 2019 року Товариство та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (поручителі) уклали договір поруки. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С. 11.02.2019 за р. № 342 (а.с. 11).
Згідно з п. 1.1. договору поруки поручителі зобов`язуються відповідати перед Товариством в повному обсязі за виконання Лекішвілі Вахтангом (боржником) зобов`язань за договором.
У разі невиконання боржником зобов`язань за договором боржник і поручителі відповідають перед Товариством як солідарні боржники (пункт 1.2. договору).
Відповідно до п. 3.1. договору поруки в разі невиконання боржником зобов`язань зі сплати одного або більше періодичних платежів разом із щомісячною винагородою, поручителі зобов`язуються сплатити Товариству грошові кошти в розмірі всіх несплачених періодичних платежів разом із щомісячною винагородою, передбачених договором.
Строк дії договору поруки становить 12 років з дня підписання цього договору (п. 4.4. договору поруки).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданим ТСЦ 8047 власником автомобіля марки Kia моделі Sportage, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с. 12-13).
Згідно з розрахунком за договором станом на 11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 сплатив 86 внесків, 63,6184 % періодичних платежів; поточна ціна автомобіля - 649 850,00 гривень (а.с. 15).
ІV. Мотиви суду
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 ЦПК України.
Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є примусове виконання обов`язку в натурі.
Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо виконання зобов`язань за договором про надання послуг.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).
Згідно зі ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Відповідно до статті 553 ЦК України За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 ЦК України).
Відповідно до статті 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України).
Системний аналіз статей 540 та 541 ЦК дозволяє зробити висновок, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні діє презумпція часткових зобов`язань. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
V. Оцінка і висновки суду
У справі, що розглядається, Товариство та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля).
Умовами договору передбачений обов`язок позивача надати відповідачеві фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.
Для відповідача натомість передбачений обов`язок повністю сплатити періодичні платежі та щомісячну винагороду згідно з графіком внесків.
Відповідно до графіку внесків ОСОБА_1 мав сплати 120 щомісячних внесків.
У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором Товариство і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 уклали договір поруки, відповідно до якого поручителі зобов`язувалися відповідати перед Товариством в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором; у разі невиконання боржником зобов`язань за договором боржник і поручителі відповідають перед Товариством як солідарні боржники.
Суд приймає подані Товариством докази, зокрема розрахунок за договором, відповідно до якого станом на 11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 сплатив 86 внесків, 63,6184 % періодичних платежів.
З урахуванням останньої поточної ціни автомобіля, (649 850,00 гривень), заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 346 459,43 гривень, з яких
236 426,86 гривень (649 850,00 * 36,3816%) - заборгованість зі сплати періодичних платежів;
110 032,60 гривень (649 850,00 * 0,415% + 20%) - заборгованість за внесками на щомісячну винагороду.
Зазначену суму суд визнає доведеною та арифметично правильною.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не скористалися своїми процесуальними правами учасника справи, не подали відзив на позов та не навели суду будь-яких аргументів, якщо у них такі існували, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог.
Доказів виконання зобов`язань за договором відповідачі не надали, чим порушили права позивача.
З огляду на викладене, суд задовольняє позов повністю.
VІ. Судові витрати
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Позивач сплатив судовий збір в сумі 5 196,89 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Креді Агріколь Банк» № 363 від 24.06.2025 (а.с. 16).
Доказів понесення інших витрат сторони не надали.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, в рівних частках з кожного, по 1 299,22 гривень.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280, 282, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» заборгованість за договором № 731554 від 30 квітня 2018 року в сумі 346 459,43 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» судовий збір в сумі 1 299,22 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» судовий збір в сумі 1 299,22 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» судовий збір в сумі 1 299,22 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» судовий збір в сумі 1 299,22 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (місцезнаходження: місто Київ, Столичне шосе, будинок 90, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України Київської міської прокуратури 35509011).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).
Відповідачка: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).
Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ).
Відповідач: ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ).
Суддя Ю.В. Кравченко