ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 754/9882/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Котенко Р. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Троцковець К. В.,

учасники не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 18 червня 2005 року вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування сторін у шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, у позивачки відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння.

Позивачка зазначає, що з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 ".

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року справу передано для розгляду за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи визначено суддю Котенко Р. В. як головуючу у справі.

Ухвалою від 29 вересня 2025 року суд призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення розгляду справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

26 листопада 2025 року позивачка подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також у зазначеній заяві позивачка просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Від відповідача 24 листопада 2025 року надійшла до суду заява, у якій він не заперечував проти розірвання шлюбу між ним та позивачкою та просив здійснювати розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та всім доказам у їх сукупності, з дотриманням вимог належності, допустимості, достовірності та достатності, а також повно й всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 18 червня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві складено актовий запис № 912.

Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_1 ».

Під час перебування сторін у шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із позовної заяви встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки.

Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі й сім`ї.

Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній і взаємній згоді жінки та чоловіка, а примушування до вступу в шлюб не допускається.

З наведених норм права вбачається, що добровільність є однією з основоположних засад шлюбу. Шлюб як сімейний союз спрямований на створення сім`ї, а як союз - має договірну природу, що зумовлює його добровільний характер та ґрунтується на взаємній любові, повазі, довірі, підтримці й взаємодопомозі між подружжям.

Разом із тим шлюб не є безумовним чи примусовим зв`язком і може бути припинений у разі втрати зазначених засад. Розірвання шлюбу свідчить про стійкий та незворотний розлад подружніх відносин і припинення сімейного життя.

Позов про розірвання шлюбу відповідно до вимог законодавства може бути пред`явлений одним із подружжя. У даному випадку позивачка скористалася наданим їй законом правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягаючи на неможливості його подальшого збереження. Позивачка не має наміру зберігати шлюбні відносини з відповідачем, що свідчить про відсутність добровільної згоди на продовження сімейного союзу.

Суд бере до уваги, що збереження шлюбу можливе виключно за наявності взаємної волі сторін, почуттів любові та поваги, а також спільного прагнення до підтримання сімейних відносин. За відсутності таких умов примушування особи до збереження шлюбу є неприпустимим та суперечить засадам сімейного права.

Враховуючи доводи позивачки, суд доходить висновку, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення.

Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо вступу до шлюбу, перебування у шлюбі та його розірвання.

Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється, зокрема, внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд доходить висновку, що сім`я сторін фактично та остаточно розпалася, підстав для надання строку для примирення сторін не вбачається, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а шлюб між сторонами - таким, що підлягає розірванню.

Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачці 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 »), зареєстрований 18 червня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 912, - розірвати.

Відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 ".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605,60 грн.

Повернути позивачу з державного бюджету частину сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 19 червня 2025 (ідентифікатор документа в казначействі - 841860821).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони у справі:

Позивачка - ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Р. В. Котенко