РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 р. Справа № 597/1590/24

Суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області І.В.Торська, розглянувши у порядку спрощеного провадження з повідомленням (без виклику) сторін, в залі суду в місті Заліщики цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . 06 червня 2017 року рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області у справі №2/593/167/2017 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно. На виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили 19.06.2017 року, Бережанським відділом ДВС у Тернопільському районі відкрито виконавче провадження НОМЕР_3, у якому з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина у мінімальному гарантованому розмірі, який становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком 13 років, що у грошовому еквіваленті дорівнює 1598,00 гривень. При цьому відповідач офіційно працевлаштований та має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в більшому розмірі, ніж мінімальний гарантований. На даний час сину сторін ОСОБА_3 виповнилося повних 13 років, тому розмір аліментів, які отримує позивачка не відповідають навіть розміру прожиткового мінімуму для віку їх з відповідачем сина, станом на 01.01.2024 року. Позивачка вважає, що на даний час витрати по належному утриманню та вихованню сина збільшилися в порівнянні з тим розміром та способом стягнення аліментів, який був раніше встановлений судовим рішенням.

Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення ухвали по відкриття провадження.

Відповідач ОСОБА_4 у встановлений судом строк, на адресу суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін не надав, також не надав відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 19 листопада 2024 року відповідач отримав 01.12.2024 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

Суд установив, що у позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.06.2011 року.

На підставі рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 червня 2017 року у справі №2/593/167/2017 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно.

На виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили 19.06.2017 року, Бережанським відділом ДВС у Тернопільському районі відкрито виконавче провадження НОМЕР_3, у якому з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина у мінімальному гарантованому розмірі, який становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком 13 років, що у грошовому еквіваленті дорівнює 1598,00 гривень.

Як вбачається з акту про фактичне місце проживання без реєстрації від 17.09.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так само і положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, ст.182,183 СК України).

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 22.05.2019 у справі № 444/2619/16-ц; від 18.09.2019 у справі №127/12177/17-ц.

Щодо підстав для зміни розміру аліментів суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні.

Частина 2 ст.182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 грн.

Так, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно були визначені судом у 2017 році, коли дитині сторін було 6 років. Наразі дитина підросла та для свого інтелектуального та соціального розвитку, а також для забезпечення належних умов проживання та навчання потребує більших витрат, ніж на момент постановлення судового рішення від 06.07.2017 року.

Також суд ураховує, що виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребує дитина сторін, рівень інфляції в країні, розмір раніше визначених на утримання дитини ОСОБА_3 аліментів є недостатнім для забезпечення дитині належного життєвого рівня.

Щодо способу стягнення аліментів, суд зазначає, що абз.2 ч.3 ст.181 СК України регламентує, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відтак, зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 06.06.2017 року мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, на збільшення витрат на утримання дитини, що впливає на майновий стан позивача, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частини місячного заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст.141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 141,258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352-355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений судовим рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 06.06.2017 року у справі №2/593/167/2017.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини місячного заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: с.Шибалин Бережанської МТГ Тернопільського району Тернопільської області.

Повний текст судового рішення складено 08.01.2025 року.

Суддя І.В. ТОРСЬКА