Провадження № 4-с/331/5/2025
Справа № 0808/6261/2012
У Х В А Л А

7 січня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., перевіривши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), ОСОБА_2 , на дії, рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А :

17.12.2024 року ОСОБА_1 в порядку статті 447 ЦПК України звернулася до суду із скаргою, за результатами розгляду якої просить: скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21 травня 2024 року у виконавчому провадженні № 52385599.

Ухвалою судді від 18 грудня 2024 року скаргу залишено без руху, з наданням заявниці строку для усунення недоліків скарги. Згідно резолютивної частини ухвали заявницю було зобов`язано надати суду уточнену скаргу із зазначенням:

?повного та вірно визначеного суб`єктного складу осіб учасників справи ;

?по тексту скарги чітко послатися на предмет оскарження, із зазначенням норми закону, яку порушив державний виконавець ;

?змісту скарги, у відповідності до вимог судді, викладених у тексті ухвали.

Роз`яснено, що інакше скарга буде вважатися неподаною та їй повернута.

30 грудня 2024 року від заявниці в особі представника адвоката Борщенко В.В. до суду надійшла скарга ( в новій редакції). Проведеною перевіркою встановлено, що заявницею вимоги суду, викладені в ухвалі від 18 грудня 2024, виконані частково. Так, поза увагою залишилася вимога суду про зазначення норми закону, яку порушив державний виконавець під час виконання дії, яка є предметом оскарження.

На підставі викладеного, суд позбавлений можливості прийняти скаргу у представленій заявницею редакції до розгляду та відкрити по ній провадження, оскільки прийняття такої скарги до провадження унеможливить своєчасний розгляд справи із досягненням мети ефективного захисту порушених прав та інтересів заявниці.

Із змісту частини третьої статті 185 ЦПК України вбачається, що позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладн5й рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до статті 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись ч.3 ст. 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), ОСОБА_2 , на дії, рішення державного виконавця, вважати неподаною та повернути заявниці.

Роз`яснити заявниці, що згідно частини 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 7 січня 2025 року.

Суддя : Н.Г.Скользнєва