Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омельяненко С.В.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила встановити факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначила, що з 31.08.1985 по 16.11.2024 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , перебуваючи в офіційному шлюбі, проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 був пенсіонером за віком та відповідно до рішення № 856 про перерахунок пенсії на момент смерті ОСОБА_3 отримував пенсію у розмірі 16 334,12 грн.

Водночас ОСОБА_1 є пенсіонером за віком довічно.

30.03.2015 ОСОБА_1 , отримуючи пенсію за віком, була звільнена із займаної посади з малого приватного підприємства «Україні-МАВИ» за власним бажанням та втратила джерело засобів до існування.

Тому з 30.03.2015 ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , так як досягла пенсійного віку та не мала додаткових доходів.

Зазначила, що відповідно до довідки про доходи № 5231 5922 3425 0676 розмір пенсії ОСОБА_1 (на момент смерті утримувача ОСОБА_3 ) становив 4 024,15 грн.

Утримання полягало у тому, що пенсії ОСОБА_1 не достатньо для забезпечення оплати комунальних послуг, лікування, придбання продуктів харчування, необхідного одягу та підтримання у належному стані побутових умов проживання, тоді як пенсія чоловіка була джерелом її існування.

Розмір пенсії ОСОБА_1 не міг і не може на цей час забезпечити її проживання, а тому вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Вказує, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а смерть настала вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Тривалий час ОСОБА_3 хворів та лікування, що вартувало значних коштів.

Лікарським свідоцтвом про смерть № 507 від 16.11.2024, виданим КНП «ЦПМСД № 2» Солом`янського району м. Києва, у тому числі, підтверджується той факт, що ОСОБА_3 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де й помер.

Вказала, що факт спільного проживання та ведення спільного господарства підтверджується: заявою-актом про встановлення факту спільного проживання від 23.12.2024, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кондрат Н.Л., зареєстрованого в реєстрі № 1773, № 1774, № 1775, складеного у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 з 1999 року і по день смерті фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , зі своєю дружиною ОСОБА_1 та вів із нею спільне господарство; довідкою про спільне проживання осіб на день смерті від 25.12.2024 № 901/3710, виданою Житлово-експлуатаційною дільницею № 901 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про те, що на день смерті ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_1 фактично проживали разом з 1999 за адресою: АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство.

З метою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 26.12.2024 звернулася до Пенсійного фонду України із заявою від 26.12.2024 № 11441 щодо перерахунку пенсії «Перехід на інший вид пенсії в разі втрати годувальника», проте Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 04 від 01.01.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Відмова мотивована тим, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» ЖЕД № 901, яка видала довідку від 25.12.2024 № 901/3710 про спільне проживання, не є органом місцевого самоврядування, який може підтвердити такий факт.

З огляду на це, заявник звернулася до суду із цією заявою.

Ухвалою судді від 13.05.2025 у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

27.05.2025 представником Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області подано пояснення на заяву, в яких остання проти її задоволення заперечувала. Заперечення ґрунтувалися на тому, що 26.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду України із заявою № 11441 щодо перерахунку пенсії «Перехід на інший вид пенсії в разі втрати годувальника».

Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 04 від 01.01.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії через те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» ЖЕД № 901, яка видала довідку від 25.12.2024 № 901/3710 про спільне проживання, не є органом місцевого самоврядування, який може підтвердити такий факт.

Отже, звернення заявника до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області не відповідали вимогам законодавства, тому не могли стати підставою для призначення/переходу пенсії, з огляду на що, немає підстав для задоволення заяви про встановленням факту перебування на утриманні.

У судовому засіданні заявниця та її представник заяву про встановлення юридичного факту підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 31.08.1985 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 12.08.1988, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1114 (а.с. 16).

Окрім цього, 11.06.2010 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вдруге було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 11.06.2010 серії НОМЕР_2 , актовий запис № 676 (а.с. 17).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.11.2024 серії НОМЕР_3 , актовий запис 18942.

Відповідно до довідки № 901/3710 від 25.12.2024, виданої Житлово-експлуатаційною дільницею № 901 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», ОСОБА_1 з 1999 року по день смерті ОСОБА_3 проживала спільно з останнім за адресою: АДРЕСА_1 , та вони вели спільне господарство (а.с. 67).

Окрім цього, ці ж обставини підтверджуються заявою-актом про встановлення факту спільного проживання від 23.12.2024, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кондрат Н.Л., зареєстрованого в реєстрі за номерами: 1773, 1774, 1775, складеного у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 з 1999 року і по день смерті фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , зі своєю дружиною ОСОБА_1 та вів із нею спільне господарство (а.с. 65-66).

Відповідно до Довідки про доходи № 5231 5922 3425 0676 ОСОБА_1 місячний розмір пенсії останньої у період з квітня 2024 року по березень 2025 року становив 4 024,15 грн, а з березня 2025 року - 4 412,15 грн. ОСОБА_1 отримує пенсію за віком (а.с. 38).

Згідно із рішенням № 56 від 27.02.2024 про перерахунок пенсії ОСОБА_3 розмір пенсії останнього з 01.03.2024 становив 16 334,12 грн (а.с. 37).

Згідно із довідками про оплату за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , витрати заявника на оплату комунальних послуг склали: березень 2024 року - 6 557,56 грн, квітень 2024 року - 2 748,57 грн, травень 2024 року - 820,79 грн, червень 2024 року - 1 578,69 грн, липень 2024 року - 1 387,65 грн, серпень 2025 року - 1 836,90 грн, вересень 2024 року - 1 800,99 грн, жовтень 2024 року - 1 851,86 грн, листопад 2024 року - 1 766,50 грн, грудень 2024 року - 3 073,61 грн, січень 2025 року - 3 002,47 грн, лютий 2025 року - 2 850,98 грн (а.с. 39-51).

26.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду України із заявою № 11441 щодо перерахунку пенсії «Перехід на інший вид пенсії в разі втрати годувальника» (а.с. 68).

Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 04 від 01.01.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії через те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» ЖЕД № 901, яка видала довідку від 25.12.2024 № 901/3710 про спільне проживання, не є органом місцевого самоврядування, який може підтвердити такий факт (а.с. 70).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 36 цього Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 36 цього Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із п.8 Постанови Верховного суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником пенсії, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п. 2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно із п. 2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст. 3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.10.2020 у справі № 210/343/19 (провадження № 61-22247св19) та від 31.08.2022 в справі № 592/13089/21 (провадження № 61-5213св22), колегії суддів дійшли висновку, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не є підставою для відмови у встановленні факту її перебування на утриманні чоловіка, зокрема тому, що розмір щомісячних доходів чоловіка позивача значно перевищував розмір її доходів, а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування, оскільки надавалась чоловіком своїй дружині систематично, носила постійний характер та була її основним джерелом до належного існування, що свідчить про перебування позивача на утриманні чоловіка до дня його смерті.

Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання її чоловіка не може бути доказом того, що вона не проживала з ним, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своїм чоловіком на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як зазначила заявник, встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка має для неї юридичне значення, оскільки ці факти породжують юридичні наслідки, а саме вказані факти є підставою для переходу заявника на пенсію померлого чоловіка у зв`язку із втратою годувальника.

На підставі фактичних даних, які містяться у досліджених судом та наведених вище документах, суд встановив, що ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з 1999 року по день смерті фактично проживав спільно із дружиною за адресою: АДРЕСА_1 , хоч і не був зареєстрованим там, вів із нею спільне господарство, пенсія чоловіка була для ОСОБА_1 основним та постійним джерелом забезпечення, оскільки її пенсія була у чотири рази меншою та не покривала навіть усіх її базових місячних витрат, а тому остання перебувала на утриманні ОСОБА_3 .

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, так як від цього залежить виникнення, зміна або припинення її майнових прав стосовно переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Водночас суд відхиляє доводи представника управління пенсійного фонду про необхідність відмови у задоволенні заяви, оскільки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» ЖЕД № 901, яка видала довідку від 25.12.2024 № 901/3710 про спільне проживання, не є органом місцевого самоврядування, який може підтвердити такий факт, а тому звернення заявника до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області не відповідали вимогам законодавства, тому не могли стати підставою для призначення/переходу пенсії.

Суд звертає увагу, що в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання пенсії по втраті годувальника в позасудовому порядку, таким чином встановлення факту перебування на утриманні чоловіка до дня його смерті, необхідне заявнику з метою отримання пенсії по втраті годувальника.

За таких обставин, факт того, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні чоловіка до дня його смерті, об`єктивно підтверджується наданими заявником письмовими доказами по справі, а тому, враховуючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає встановленими вказані факти та наявними підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 46, 92 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 4, 12, 19, 81, 264, 265, 293, 315, 317, 352-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) перебувала на утриманні її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до моменту його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А. Усатова