Справа № 369/9949/23
Провадження № 2/369/767/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шульги Андрія В`ячеславовича про забезпечення позову у цивільній справі №369/9949/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біляєв Володимир Олександрович, про визнання недійсними договорів дарування, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №369/9949/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біляєв Володимир Олександрович, про визнання недійсними договорів дарування.

09 жовтня 2025 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шульги Андрія В`ячеславовича надійшла заява про забезпечення позову у цивільній справі №369/9949/23. В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що позовні вимоги у цій справі стосуються об`єктів нерухомості, які належали позивачу і на підставі незаконних правочинів були відчужені на користь відповідача, а саме: (1) садового будинку площею 76,9 кв.м. 1976 року побудови з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та (2) земельної ділянки площею 0,0693 га, кадастровий номер :10:002:5025, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. садівницьке товариство «Воїн-2».

Позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані на захист його права власності на вказане майно, яке протиправно вибуло з його власності на підставі оскаржуваних договорів дарування, на час укладення яких позивач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. На даний час вказані об`єкти нерухомості зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 .

Як зазначає представник позивача, у випадку задоволення позову у даній справі Договори дарування Садового будинку та Земельної ділянки будуть визнані недійсними, а рішення про державну реєстрацію права власності відповідача на майно буде скасовано, що автоматично відновить право власності позивача.

Вжиття заходів забезпечення є необхідним у даному випадку для ОСОБА_1 , оскільки допоки дана справа буде розглядатися судами, спірне майно може бути відчужене та/або перереєстроване на інших осіб з огляду на передбачені законодавством правомочності власника (володіти, користуватися, розпоряджатися) майном, що суттєво утруднять або унеможливлять захист своїх прав позивачем, оскільки для повернення належного йому майна, ОСОБА_1 доведеться подавати нові позови про витребування вказаних об`єктів від останнього набувача, що потягне за собою додаткові фінансові затрати на сплату судового збору, на послуги з професійної правничої допомоги тощо, а також значні часові затрати, оскільки розгляд справ в судах всіх інстанцій може тривати роками.

Як зазначає представник позивача, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказані об`єкти нерухомості не обмежить права та законні інтереси відповідача, оскільки такі заходи мають тимчасовий характер, але їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується з критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності. Крім того, зазначає, що встановлення заходів зустрічного забезпечення у цій справі не є необхідним.

На підставі викладеного, представник позивача просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

-садовий будинок площею 76,9 кв.м. 1976 року побудови з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

-земельну ділянку площею 0,0693 га, кадастровий номер :10:002:5025, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, садівницьке товариство «Воїн-2», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суддя дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне.

Згідно правил статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 446686668, сформованої 07 жовтня 2025 року, ОСОБА_2 на праві власності належить наступне майно:

-садовий будинок, загальною площею 76,9 кв.м. 1976 року побудови з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

-земельна ділянка, площею 0,0693 га з кадастровим номером :10:002:5025, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, садівницьке товариство «Воїн-2», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24.

З поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що у разі прийняття рішення у цивільній справі на користь позивача, у подальшому можуть виникнути труднощі при виконанні такого рішення.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу та предметом позовних вимог, оскільки, застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист можливого порушення його прав та поновлення таких прав.

При цьому, накладення арешту до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві, а саме накладення арешту на садовий будинок та земельну ділянку є співмірним з позовом, який було подано, та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 149, 150, 153-154, 247, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву - задовольнити.

В якості забезпечення позову накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме на:

-садовий будинок, загальною площею 76,9 кв.м. 1976 року побудови з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

-земельна ділянка, площею 0,0693 га з кадастровим номером :10:002:5025, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, садівницьке товариство «Воїн-2», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Боржники: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА