Справа № 204/7613/25
Провадження № 2/204/3740/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 32 640 грн. та судовий збір в розмірі 3028 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 15.09.2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 76255422, за яким ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 6 000 грн. строком на 10 днів, процентна ставка базова (фіксована) 2,5%, дата повернення позики 24.09.2023 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 18.11.2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 4369198, за яким ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 3 000 грн. строком на 30 днів, процентна ставка базова (фіксована) 17,71%, дата повернення позики 18.12.2023 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 76255422 в сумі 21 000 грн., з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 15 000 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4369198 в сумі 11 640 грн., з яких: 3 000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 8 640 грн. сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами № 76255422 та № 4369198 в розмірі 32 640 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 15 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 15 серпня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідачка у встановлений судом строк не надала суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Що стосується договору позики № 76255422 від 15.09.2023 року, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 15.09.2023 року, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало ОСОБА_1 позику в розмірі 6 000 грн. строком на 10 днів, процентна ставка базова (фіксована) 2,5%, дата повернення позики 24.09.2023 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). У якості додатку № 1 до договору про надання позики № 76255422 сторонами погоджено графік обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Відповідно до таблиці, обчислені проценти за користування кредитом становлять 1 500 гривень. Пунктом 1 договору зазначено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором NgfC3v8oNo. Також зазначивши реквізити платіжної картки НОМЕР_1 .

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Також, між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено ряд додаткових угод до договору факторингу № 14/06/21, а саме: № 2 від 28.07.2021 року, № 7 від 13.06.2022 року, № 22 від 11.04.2024 року. Згідно додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 року, умови та строки договору факторингу пролонгуються на кожний наступний рік, у разі якщо жодна сторона не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору.

Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало TOB «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а TOB «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.

Як вбачається з реєстру боржників № 22 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики у сумі 21 000 грн., з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000 грн. сума заборгованості за відсотками.

Що стосується договору позики № 4369198 від 18.11.2023 року, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 18.11.2023 року, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало ОСОБА_1 позику в розмірі 3 000 грн. строком на 30 днів, процентна ставка базова (фіксована) 17.71%, дата повернення позики 18.12.2023 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). У якості додатку № 1 до договору про надання позики № 4369198 сторонами погоджено графік обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Відповідно до таблиці, обчислені проценти за користування кредитом становлять 540 гривень. Пунктом 1 договору зазначено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором RQm0nY1m7R. Також зазначивши реквізити платіжної картки НОМЕР_2 .

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Також, між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено ряд додаткових угод до договору факторингу № 14/06/21, а саме: № 2 від 28.07.2021 року, № 7 від 13.06.2022 року, № 22 від 11.04.2024 року. Згідно додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 року, умови та строки договору факторингу пролонгуються на кожний наступний рік, у разі якщо жодна сторона не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору.

Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало TOB «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а TOB «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.

Як вбачається з реєстру боржників № 23 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики у сумі 11 640 грн., з яких: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 640 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з абзацом другим ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідорк односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики № 76255422 та № 4369198, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за основною сумою заборгованості за договором № 76255422 у розмірі 6 000 грн. та за договором № 4369198 у розмірі 3 000 грн.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, то суд зазначає наступне.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний й повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою та відповідачем кредитного договору дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі у визначений договором строк.

Таким чином позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України, мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За умовами договору позики № 76255422 від 15.09.2023 року сторони встановили строк кредитування 10 днів, тобто до 24.09.2023 року. Пунктом 6 договору визначено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Проте, позивач не надав доказів на підтвердження правильності нарахування процентів в розмірі 15 000 грн. Нарахування процентів в такому розмірі не узгоджуються із умовами договору про надання позики № 76255422, відповідно до якого розмір процентів у межах строку кредитування склав 1 500 грн. (додаток № 1 до договору позики № 76255422 від 19.09.2023 року), тому заявлена вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 15 000 грн. є безпідставною. Отже, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1 500 грн.

За умовами договору позики № 4369198 від 18.11.2023 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 18.12.2023 року. Проте, позивач не надав доказів на підтвердження правильності нарахування процентів в розмірі 8 640 грн. Пунктом 6 договору визначено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Нарахування процентів в такому розмірі не узгоджуються із умовами договору про надання позики № 4369198, відповідно до якого розмір процентів у межах строку кредитування склав 540 грн. (додаток № 1 до договору позики № 4369198 від 18.11.2023 року), тому заявлена вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 8 640 грн. є безпідставною. Отже, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 540 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачка не скористалась своїм процесуальним правом передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надала до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання, умов договорів позики не виконала та не бажає у повному обсязі погасити заборгованість за цими договорами у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за вказаними договорами, відтак сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає: за договором позики № 76255422 - 6 000 грн. за тілом кредиту, 1 500 грн. заборгованість за відсотками, за договором позики № 4369198 - 3 000 грн. за тілом кредиту, 540 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 512-514, 610, 611, 625, 638, 639, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 76255422 від 15.09.2023 року в розмірі 7 500 грн., заборгованість за Кредитним договором № 4369198 від 18.11.2023 року в розмірі 3 540 грн., судові витрати у розмірі 3028 грн., а всього суму у розмірі 14 068 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська