"07" січня 2025 р.
Справа 642/6288/24
Провадження 2/642/146/25
07 січня 2025 року
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Петрової Н.М.
за участю секретарясудового засідання Кайдалової Я.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
03.10.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся представник позивача ТОВ «ФК «Омега Фінанс» - адвокат Кумко О.Д. з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №30.301.0620.ФО_К від 18.06.2020 у розмірі 12 270,99 грн., з яких: 2 386,50 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 7 045,99 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 12,85 грн. - проценти кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 476,95 грн. - прострочені проценти кредитом; 234,87 грн. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 2 113,83 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.06.2020 між АТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ОМЕГА ФІНАНС», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №30.301.0620.ФО_К.
Відповідно до умов вказаного договору відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 9 432,49 грн. терміном користування до 18.06.2021, зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитом.
АТ «ЮНЕКС БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 9 432,49 грн.
Натомість відповідач ОСОБА_1 свої обов`язки щодо своєчасного та в повному обсязі погашення заборгованості за кредитом, відсотків та комісій не виконала, внаслідок чого станом на 31.03.2021 утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 12 270,99 грн., яка складається з: 2 386,50 - заборгованості по тілу кредиту, прострочена заборгованість по тілу кредиту 7 045,99 грн; 12,85 грн. проценти за кредитом; 476,95 грн прострочені проценти за кредитом, 234,87 грн. комісія за обслуговування кредиту; 2 113,83 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту.
31.03.2021 між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 31/03-2021 згідно з яким позивач набув права вимоги за кредитним договором №30.301.0620.ФО_К до відповідача ОСОБА_1 в сумі, зазначеній у позовній заяві, яку просить стягнути в судовому порядку.
31.05.2021 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги №04-21/988/Ф та надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором №30.301.0620.ФО_К від 18.06.2020.
Оскільки вказана заборгованість добровільно відповідачем не погашена, позивач вимушений звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.
Ухвалою Ленінського районного суду від 07.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с.50).
Представник позивача ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» - адвокат Кумко О.Д. в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку, просила розгляд справи проводити за відсутністю представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (зворот. а.с.5).
Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являється, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки на її зареєстроване місце проживання, які відповідно до трекінгу статусу відстеження Укрпошти 06.11.2024, 09.12.2024 були повернуті працівниками пошти у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило, не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена 06.11.2024, 09.12.2024.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України.
07.01.2025 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Здійснюючи правосуддя (ч.1 ст.5 ЦПК України), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Спірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Пунктом другим частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.
Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено в пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня1985року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 липня2013року у справі №1-12/2013з огляду на приписи частини четвертоїстатті 42 Конституції Україниучасть у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 18.06.2020 між ТОВ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №30.301.0620.ФО_К, згідно умов якого Банк надає позичальнику кредит у сумі 9 432,49 грн. з терміном користування до 18.06.2021 (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісію, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором та Правилами, а також виконати інші умови цього Договору (зворот.а.с.12).
Також пунктами вказаного договору передбачено: 1.2. цільове призначення (мета) кредиту - споживчі потреби; 1.3. термін користування кредитом обчислюється від моменту перерахування кредитних коштів відповідно до пункту 2.2. цього Договору; 1.4. за користування кредитом позичальник сплачує: 1.4.1. проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 5,0% процентів річних; 1.4.2. комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання кредиту, в розмірі 0.0% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору; 1.4.3. комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 2.49% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів.
Згідно п.2.1 підписанням цього Договору позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до Правил, які є невід`ємною частиною цього Договору, що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua.
Пунктом 2.2. підписанням вказаного Договору позичальник надає банку право та уповноважує банк без додаткових вказівок та погоджень здійснити договірне списання коштів свого поточного рахунку, вказаного в цьому пункті Договору, та переказати кошти в сумі, що визначена в цьому пункті Договору.
Відповідно до п.2.3 цього Договору для погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів позичальником щомісячно до 25 числа (включно) кожного календарного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, здійснюється внесення грошових коштів в сумі 1043,87 грн. на поточний рахунок вказаний в п.2.4 цього Договору.
Як вбачається з п.2.4 Договору погашення заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачених умовами цього Договору, здійснюється банком за рахунок платежу, розмір та порядок внесення якого визначено в п.2.3 Договору. При цьому платіж який був внесений на поточний рахунок № НОМЕР_1 позичальника, та суми інших платежів (за наявності) зараховуються на відповідні рахунку банку з обліку заборгованості позичальника в повному обсязі на рахунок № НОМЕР_2 в АТ «ЮНЕКС БАНК», код банку 322539.
Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до підписання цього Договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, орієнтовну реальну річну проценту ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, відповідно до законодавства України та наступного графіку платежів, графіку погашення кредиту, нарахованих процентів, інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та орієнтовної реальної річної процентної ставки (п.2.7 цього Договору).
Крім того, 18.06.2020 відповідач ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, процентна ставка (а.с.13, зворот. а.с.14).
Факт видачі кредиту відповідачу ОСОБА_1 підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 18.06.2020 по 31.03.2021 (а.с.21-31).
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №30.301.0620.ФО_К від 18.06.2020 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №30.301.0620.ФО_К від 18.06.2020 належним чином не виконала, у зв`язку з чим на дату звернення до суду має заборгованість перед позивачем.
Надані позивачем докази підтверджують виникнення між сторонами кредитних відносин та отримання відповідачем кредитних коштів.
31.03.2021 між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №31/03-2021 відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов`язується за плату передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги: укладеними Кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Права Вимоги, Права грошової вимоги, вважаються відступленими Фактору в день підписання Акт прийому-передачі Прав Вимоги за умови отримання Клієнтом Суми Фінансування. Після переходу прав вимоги до Фактора, останній стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває відповіді права вимоги у розмірі, зазначеному в Реєстрі Прав Вимог.
Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №30.301.0620.ФО_К від 18.06.2020 (зворот. а.с.33-41).
Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» щодо відповідача підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 (зворот. а.с. 38-39).
31.05.2021 ТОВ «ФК «Омега Фінанс» надіслало на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги вих.№04-21/988/Ф, в якому також просило сплатити відповідача суму заборгованості у розмірі 12 270,99 грн. (зворот. а.с.31).
Судом встановлено, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості та не надав суду доказів належного виконання зобов`язання.
При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього кодексу.
Таким чином, на час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитним договором у добровільному порядку.
Отже, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені Кредитним договором, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим Договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за цим Договором у розмірі 9 432,49 грн., яка складається з: 2 386,50 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви), 7 045,99 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, що за своїм змістом є платою за використання суми кредиту. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, становить 489,80 грн. та складається з: 12,85 грн. - проценти за кредитом (прострочені на день подання позовної заяви), 476,95 грн. - прострочені проценти за кредитом.
Позивачем ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» надано належні докази щодо нарахувань процентів на прострочену заборгованість саме в такому розмірі як заявлено.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України в розмірі 489,80 грн.
Щодо простроченої заборгованості по комісії у розмірі 2 348,70 грн. за Кредитним договором №30.301.0620.ФО_К від 18.06.2020, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).
Верховний суд у постанові від 27 січня 2021 року по справі № 176/585/17 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» яка була чинною на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок.
Тому банк не має права стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі №363/1834/17).
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, слід визначити, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому Позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит. Більш того, матеріали справи не містять і приблизного переліку послуг, які надаються банком. Тобто, відсутнє двостороннє належне погодження сплати комісії банку та визначення обсягу послуг банку, за яку є необхідність сплачувати комісію.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 2 348,70 грн. за кредитним договором №30.301.0620.ФО_К від 18.06.2020є нікчемною та не може бути задоволена.
У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК Україниучасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ст.76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК Українивизначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зіст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положеньст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції`роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленомустаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до ч. 1ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9 432,49 грн. та прострочені проценти за кредитом у розмірі 489,80 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (зворот.а.с.9), тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (80,86%), а саме: - 1 958, 75 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 7,12,13,81,141,259,263-265,268,280-282,354 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором №30.301.0620.ФО_К від 18.06.2020 у загальному розмірі 9 922,29 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві грн., 29 коп.) грн., яка складається з: 2 386,50 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви), 7 045,99 грн. - прострочена заборгованості по тілу кредиту; 12,85 грн. - проценти за кредитом (прострочені на день подання позовної заяви), 476,95 грн. - прострочені проценти за кредитом.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 958,75 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят вісім грн., 75 коп.) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», , юридична адреса: 01042, м.Київ, вул. Саперне Поле, буд.12, офіс 1007.

Представник позивача - адвокат Кумко Оксана Дмитрівна, РНОКПП НОМЕР_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №9168/10 від 31.07.2020.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст рішення складено 07.01.2025.

Суддя Наталя ПЕТРОВА