КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 752/10265/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азімут-Т» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року, постановлену у складі судді Кордюкової Ж.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бейкері фуд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Азімут-Т» про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна, скасування записів

встановив:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бейкері фуд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Азімут-Т» про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна, скасування записів про іпотеку нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_5 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва.

Не погоджуючись з ухвалою, третя особа ТОВ «Азімут-Т» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що цей спір виник з приводу дійсності та правової природи укладення договору іпотеки від 07 грудня 2023 р., укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Сенс Банк», за яким ОСОБА_2 передав в іпотеку АТ «Сенс Банк» нерухоме майно з метою забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «Бейкері Фуд» і ТОВ «Азімут-Т» за договорами про відкриття кредитної лінії від 07 грудня 2023 р. № 34/23/579 і від 07 грудня 2023 р. № 35/23/579, укладеними з АТ «Сенс Банк». При цьому позов поданий позивачем з метою задоволення вимог останнього щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, оформленого розпискою від 01 листопада 2020 р.

Отже, справа належить до територіальної підсудності Голосіївського районного суду міста Києва, оскільки зареєстроване місцезнаходження відповідача АТ «Сенс Банк» знаходиться в межах юрисдикції цього суду, тоді як висновок суду першої інстанції про передачу справи до Святошинського районного суду міста Києва є помилковим.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо передачі справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до статті 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Направляючи справу до Святошинського районного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що предметом договору іпотеки, який позивач просив визнати недійсним, є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що знаходиться в межах територіальної юрисдикції зазначеного місцевого загального суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та зроблений з дотриманням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, у якому просив:

1) визнати недійсним договір іпотеки від 07 грудня 2023 року № 75/23, укладений між ОСОБА_2 та АТ «Сенс Банк»;

2) скасувати записи про іпотеку:

- за №52855163 і запис про обтяження №52855101, внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі вищезазначеного договору іпотеки щодо нежитлового приміщення, загальною площею 500,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- за №52855188 і запис про обтяження №52855183, внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі вищезазначеного договору іпотеки щодо нежитлового приміщення №17, загальною площею 15,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- за №52855199 і запис про обтяження №52855193, внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі вищезазначеного договору іпотеки щодо нежитлового приміщення №18, загальною площею 55,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- за №52855207 і запис про обтяження №52855205, внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі вищезазначеного договору іпотеки щодо нежитлового приміщення №25, загальною площею 23,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- за №52855558 і запис про обтяження №52855472, внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі вищезазначеного договору іпотеки щодо нежитлового приміщення №26, загальною площею 92,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- за №52856279 і запис про обтяження №52855908, внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі вищезазначеного договору іпотеки щодо нежитлового приміщення №27, загальною площею 7,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- за №52856780 і запис про обтяження №52856439, внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі вищезазначеного договору іпотеки щодо нежитлового приміщення №28, загальною площею 148,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- за №52857310 і запис про обтяження №52857056, внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі вищезазначеного договору іпотеки щодо нежитлового приміщення №31, загальною площею 89,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в статті 27 ЦПК України, передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пунктах 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18.

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та матеріалів справи вбачається, що спір опосередковано виник з приводу нерухомого майна, яке є предметом договору іпотеки, про визнання недійсним якого просить позивач, а також просить скасувати записи про іпотеку і про обтяження відповідного нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , що знаходиться у Святошинському районі м. Києва.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що справа належить до територіальної юрисдикції Святошинського районного суду міста Києва.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що цей юридичний спір виник з приводу дійсності та правової природи укладення договору іпотеки від 07 грудня 2023 р. № 75/23, а тому справу належить розглядати місцевому загальному суду за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача АТ «Сенс Банк», колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ст. 30 ЦПК України та правових висновків Верховного Суду правила виключної підсудності застосовуються у випадку, коли предметом спору виступає нерухоме майно як безпосередньо, так і опосередковано.

Крім цього, позовні вимоги про скасування записів про іпотеку та про обтяження безпосередньо стосуються нерухомого майна, що розташоване у Святошинському районі м. Києва.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач АТ «Сенс Банк» знаходиться за адресою м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, а тому підсудність даного спору відноситься до юрисдикції Голосіївського районного суду міста Києва, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з вищевикладеного, на вказані правовідносини положення ч.1 ст.27 ЦПК України не поширюються та застосовуються правила виключної підсудності.

Відповідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азімут-Т» - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.