Житомирський апеляційний суд
Справа №290/941/21 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М. М.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Трикиші Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 290/941/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Кірічука М.М. у смт. Романові

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.11.2019 у розмірі 283 884,34 грн станом на 16.08.2021 та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву б/н від 27 листопада 2019 року, яка разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складають договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим станом на 16.08.2021 наявна у нього заборгованість у сумі 283884,34 грн, з яких: 208 102,65 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту; 75 781,69 грн заборгованості за простроченими відсотками.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 283884 (двісті вісімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні 34 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 4258 гривень 27 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що у анкеті-заяві позичальника від 27 листопада 2019 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні супутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов?язання. В матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту від 27.11.2019, однак вказаний паспорт містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 27 листопада 2019 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі та порядку нарахування. 3 огляду на зазначене, у суду були відсутні правові підстави для стягнення на користь банку процентів за користування кредитом та комісії, які нараховувались банком. Зазначав, що при постановленні рішення суд повинен був перевірити спершу чи має відповідач непогашене тіло кредиту. До позову було долучено виписку по рахунку відповідача, однак вказана виписка не охоплює весь період заборгованості, а відтак у суду при винесенні рішення була відсутня можливість перевірити рух коштів по вказаних у ній рахунках, а також достовірно встановити суми використаних кредитних коштів за вказаним кредитним договором. Разом з позовною заявою АТ КБ ПриватБанк надав розрахунок заборгованості за договором б/н від 27 листопада 2019 року, з якого вбачається, що станом на 16 серпня 2021 року відповідач має заборгованість за простроченим тілом кредиту 208 102,65 грн., тоді як заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня. Вказане свідчить про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов?язку відповідача по його сплаті, так як доказів того, що відповідач брав на себе зобов?язання щодо сплати простроченого тіла кредиту, позивачем доведено не було.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.11.2019 до АТ КБ «Приватбанк» звернувся ОСОБА_1 з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.26-27).

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Із заяви, підписаної відповідачем, вбачається, що він ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 27.11.2019 року (а.с.28-31).

Надані позивачем витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, зокрема картки World Black Edition та ксерокопія Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку підпису відповідача не містять (а.с.32-53).

Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.

Із довідки банку слідує, що ОСОБА_1 банком надавалися наступні кредитні картки: 06 жовтня 2016 року № НОМЕР_1 із терміном дії до вересня 2020 року; 13 серпня 2018 року № НОМЕР_2 із терміном дії до серпня 2021 року; 28 листопада 2019 року № НОМЕР_3 із терміном дії до жовтня 2022 року (а.с.25).

Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , у якій відображено зміну кредитного ліміту в період із 06 жовтня 2016 року по 27 листопада 2020 року. Так, станом на 28 листопада 2019 року кредитний ліміт був установлений у розмірі 200 000 грн; 27 листопада 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0, 00 грн (а.с.24).

Із виписки за договором №б/н, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , прослідковується, що відповідач користувався кредитними картками, знімав та поповнював готівку (а.с.13-23).

Згідно з наданим банком розрахунком, за відповідачем рахується заборгованість за договором про надання банківських послуг станом на 16 серпня 2021 року в сумі 283884,34 грн, з яких: 208102,65 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 75781,69 грн заборгованості за простроченими відсотками (а.с.10-12).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів за користування кредитними коштами, АТ КБ «ПриватБанк» окрім анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту, надав довідку про видачу кредитної картки, виписку про рух коштів по рахунку позичальника ОСОБА_1 , де зазначено кредитний ліміт, номер кредитної картки та процентна ставка, за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами, та підтверджується часткове повернення позичальником кредитних коштів. Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником кредитної картки Універсальна та погодження ним умов кредитування, з визначеним у паспорті споживчого кредиту розміром відсотків. ОСОБА_1 не заперечував отримання ним кредитної картки Універсальна та погодження умов кредитування згідно з паспортом споживчого кредиту, не спростовував відповідними доказами наявність заборгованості як по тілу кредиту, так і по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші».

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вже зазначалося вище, банк до анкети-заяви додав витяги з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та Умов і Правил надання банківських послуг, ознайомлення із якими підписом відповідача не підтверджено, а тому саме по собі підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, у якій відсутні жодні істотні умови договору про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, не свідчить про домовленість сторін про конкретний різновид кредитної картки World Black Edition.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22.03.2017 у справі № 6-2320цс16, посилання на внутрішні документи банку (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки неможливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти.

Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного 27.11.2019 з відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від заяви позичальника.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Підсумовуючи викладене вище, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви витяги із Тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Позивачем не надано суду жодного підписаного відповідачем документу, з якого можливо встановити волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору з конкретно визначеними істотними умовами - розмір кредиту, розмір відсотків, строк повернення.

Так, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписаній відповідачем, не містяться відомості про картку, яку отримав ОСОБА_1 . Позивачем зазначається, що відповідач отримав преміальну картку World Black Edition (кредитний ліміт до 200 000 грн.), однак з розрахунку (а.с. 12) вбачається, що відповідач сплатив 112133,88 грн заборгованості за поточним тілом кредиту і заборгованість за поточним тілом відсутня.

Суд першої інстанції взяв до уваги підписаний паспорт споживчого кредиту щодо різних типів кредитних продуктів, який підписаний ОСОБА_1 27 листопада 2019 року (а.с.28-31).

Водночас, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту від 27 листопада 2019 року, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит саме на умовах, які прописані у паспорті, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20.

Отже, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст.13 цього Закону. Включення позивачем паспорту споживчого кредиту в Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Як прослідковується із виписки по рахунку відповідача, банк у односторонньому порядку списував проценти за користування кредитом, які сторонами у письмовому вигляді не погоджені. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який наданий та виготовлений банком, відповідач вносив кошти на погашення отриманого ним кредиту, а тому оцінивши баланс отриманих відповідачем коштів та суму внесених на його погашення платежів, якщо всі внесені кошти віднести на погашення саме тіла кредиту, відсутні підстави вважати, що існує ще заборгованість зі простроченого тіла кредиту в сумі 208102,65 грн,

Згідно з наданими банком розрахунком, за відповідачем рахується заборгованість за договором про надання банківських послуг станом на 16 серпня 2021 року в сумі 283884,34 грн, з яких: 208102,65 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 75781,69 грн заборгованості за простроченими відсотками (а.с.10-12).

За таких обставин, з розрахунку видно, що відповідачем погашено тіло кредиту в розмірі 112 133,88 грн, при цьому до тіла кредиту було включено необґрунтовані проценти, а позивач не надав відповідного розрахунку за погодженою процентною ставкою 3,0 % на місяць та оскільки тіло кредиту щомісячно змінювалося, то апеляційний суд вважає, що вимога позивача про стягнення простроченого тіла кредиту є безпідставною. Тобто, заборгованість за поточним тілом кредиту у відповідача відсутня, оскільки отримана ним сума кредитних коштів була фактично сплачена у повному обсязі, а тому доводи скаржника заслуговують на увагу, оскільки відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» погоджувало стягнення простроченого тіла.

Крім того, розрахунок заборгованості, який позивач долучив до позовної заяви, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості.

Суд першої інстанції не звернув увагу на викладене вище та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 208 102,65 грн.

Також, у матеріалах справи відсутні докази погодження із відповідачем у письмовому вигляді підвищення процентної ставки за користування кредитом із 3% до рівня 3,1% у місяць, хоча такі платежі проведені банком, що підтверджується випискою про рух коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог також в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в сумі 75781,69 грн.

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Із виписки по рахунку за період із 01 квітня 2017 року по 01 березня 2021 року також прослідковується, що відповідач погашав кредит і загальна сума погашення за наданим кредитом склала за поточним тілом кредиту 112 133, 88 грн.

Водночас, надана банком виписка по рахунку охоплює не весь період заборгованості, а тому не може бути прийнята судом як належний доказ договірних відносин за анкетою-заявою від 27 листопада 2019 року в силу положень частини першої ст.77 ЦПК України, тому доводи апеляційної скарги в цій частині теж є обгрунтованими.

Крім того, колегія суддів зауважує, що з долученої довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що картковий рахунок стартував 06.10.2016, тоді як анкета-заява підписана 27.11.2019.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Із огляду на викладене вище, доводи апеляційної скарги стосовно відсутності підстав для стягнення простроченого тіла кредиту та прострочених процентів є обгрунтованими.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги сплачено 6387,40 грн., оскільки у задоволенні позову відмовлено і апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено повністю, то із АТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6387,40 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 6387,41 грн (за подання апеляційної скарги).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.01.2025.

Головуючий Судді: