Справа № 308/3525/25
У Х В А Л А

12 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

представника позивача - Рижиков В.Г.,

представника відповідачів ТОВ "ОЛ-ТРАНС" та ТОВ "ВПК-Україна" - Кітовський В.Л.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу за позовною заявою:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Віком", , адреса: вул. Кооперативна, будинок 46, м. Мукачево Мукачівського району Закарпатської області, до

Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ-ТРАНС", , адреса: вул. Млинівська, 25, м. Рівне Рівненського району Рівненської області, та

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна", , адреса: провул. Робітничий, 5, м. Рівне Рівненської області, 33009, та

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про стягнення збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обласні перебуває справа за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Віком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ-ТРАНС", Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна" та ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП.

Представник відповідача ТОВ «ВПК-Україна» подав письмову заяву про закриття провадження у справі, у якій зазначив, що позовні вимоги заявлені до ТОВ «ОЛ-ТРАНС» у зв`язку з тим, що транспортний засіб марки RENAULT MASTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував відповідач ОСОБА_1 , належить ТОВ «ОЛ-ТРАНС», згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 05.04.2017. Крім того, позивач вказав як відповідача ТОВ "ВПК-Україна", адже працівник ТОВ "ВПК Україна" керував транспортним засобом RENAULT MASTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Тож, позивач стверджує, що він як роботодавець має нести відповідальність за шкоду, завдану працівником. Втім, спір за вимогами ТОВ «Віком» до ТОВ «ОЛ-ТРАНС» та ТОВ «ВПК-Україна» не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, так як вони є юридичними особами. У зв`язку з цим, представник відповідача ТОВ «ВПК-Україна» просить закрити провадження у справі так як воно не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник відповідачів ТОВ "ОЛ-ТРАНС" та ТОВ «ВПК-Україна» - адвокат Кітовський В.Л. підтримав подану заяву про закриття провадження у справі з підстав, зазначених у ній.

Представник позивача адвокат Рижиков В.Г. у підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання про закриття провадження заперечив. Зазначив, що одним з відповідачів у даній справі є фізична особа, тому немає підстав для закриття провадження у зв`язку з непідсудністю даної справи суду загальної юрисдикції.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та дату слухання справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах поданої заяви про закриття провадження, суд дійшов таких висновків.

За змістом статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формах і видах судочинства, встановлених законом.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 712/9272/17, провадження № 14-345цс19).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У частинах 1 та 2 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

До юридикції господарських судів, відповідно до частини першої статті 20 ГПК України, відносяться справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою статті 20 ГПК України), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, серед інших пунктом 1) ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Пункт 6) ч. 1 ст 20 ЦПК України відносить до юрисдикції господарських судів розгляд справ у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої статті 20 ГПК України).

Згідно зі статтею 20 ЦПК України та статтею 21 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цими кодексами.

Вирішуючи питання порушення правил суб`єктної юрисдикції Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року в справі № 569/2749/15-ц (провадження № 14-123цс18) виснувала, що критеріями розмежування справ цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, мають розглядатися в одному позовному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог. При визначенні юрисдикції суд має враховувати, що відповідачі у справі пов`язані солідарним обов`язком як боржники, а солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Критеріями розмежування справ цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та оцінки наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями, що має запобігти однобічності судового розгляду справи, і як наслідок забезпечити постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку із заподіянням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а одним з відповідачів у даній справ є ОСОБА_1 , який не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, не є фізичною особою - підприємцем та не є учасником господарських правовідносин. Відповідач ОСОБА_1 , за участю якого сталася ДТП, є працівником ТОВ "ВПК Україна", а транспортний засіб марки RENAULT MASTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував відповідач ОСОБА_1 , належить ТОВ «ОЛ-ТРАНС».

Приймаючи до уваги, що вимоги до відповідачів є однорідними, пов`язаними між собою, поєднані між собою спільною підставою виникнення, з огляду на що можуть бути об`єднані в одне провадження, яке з виходячи із суб`єктного критерію слід розглядати за правилами цивільного судочинства, що сприятиме всебічності, повноті та об`єктивності судового розгляду та вирішення спору.

На підставі наведеного слід констатувати відсутність підстав для закриття провадження у справі з мотивів, наведених у клопотанні, на підставі чого, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідачів про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 255, 260-261, 352-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити.

2. Підготовче судове засідання відкласти на 16 год. 00 хв. 09 грудня 2025 року, про що повідомити всіх учасників справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя Н.І. Зарева