Провадження № 2/359/5288/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І.В. вивчивши позовну заяву Селянського (фермерського) господарства «Яковлев», голови селянського (фермерського) господарства Яковлева Дмитра Ельовича до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Бориспільської районної державної адміністрації у Київській області, Бориспільської міської територіальної громади про визнання державного акту на право користування землею дійсним та визнання незаконним та скасування наказу, скасування кадастрових номерів та державну реєстрацію кадастрових номерів,-

встановив:

19 листопада 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : визнати державний акт 111-КВ № 0118805 виданий 23 квітня 2001 року для ведення селянського фермерського господарства ( СФГ «Яковлев») таким, що не втратив чинність та є дійсним; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області скасувати реєстрації кадастрових номерів № :07:004:0387 та :07:004:0388; скасувати державну реєстрацію кадастрових номерів № :07:004:0387 та :07:004:0388.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов до висновку, що у відкритті провадження за правилами цивільного судочинства слід відмовити, за наступних підстав.

Згідно із ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність юрисдикції суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З чого вбачається, що в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.

Так, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

При цьому, у ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20 (провадження №14-12цс21): «критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа».

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств визначені Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону (стаття 1 Закону № 973-IV).

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Стаття 48. Сторони

Крім того, в силу вимог ч.2 ст.48 ЦПК України у цивільній справі п озивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Тож, голова Селянського (фермерського) господарства «Яковлев» ОСОБА_1 (в позовній заяві допущена описка- зазначено по батькові « ОСОБА_2 », хоча згідно із даними долученого паспорта громадянина України НОМЕР_1 , правильне по батькові - ОСОБА_3 ) не може бути стороною у справі, а вправі звернутися до суду виключно для захисту власних прав та інтересів як фізична особа, або подати позов від імені юридичної особи СФГ «Яковлев» ()

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом голови Селянського (фермерського) господарства «Яковлев», голови селянського (фермерського) господарства Яковлева Дмитра Ельовича до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Бориспільської районної державної адміністрації у Київській області, Бориспільської міської територіальної громади про визнання державного акту на право користування землею дійсним та визнання незаконним та скасування наказу, скасування кадастрових номерів та державну реєстрацію кадастрових номерів.

Роз`яснити позивачу право звернутись з позовом до Господарського суду Київської області.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з її дня підписання. Учасник справи, якому не був вручений повний текст ухвали в день її оголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Муранова-Лесів