ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/5387/25
провадження № 2/753/6025/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі по тексту - ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення суми страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 грудня 2024 року у місті Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустила зіткнення з автомобілем «Citroёn», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням та який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 20 грудня 2024 року у справі № 522/22757/24 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у вигляді стягнення штрафу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №222233279 (далі - Поліс ОСЦПВ). Ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну потерпілого 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн. Поліс добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту «ДЦВ online» серія ЕДЦВ № DGO-222233279. Ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну потерпілого - 100 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн (далі - Поліс ДЦВ).

07 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав до ПАТ «НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування за вказаними полісами.

31 січня 2025 року ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у загальному розмірі 164 415,73 грн (160 000,00 грн за полісом ОСЦПВ №222233279, та 4 415,73 грн за полісом ДЦВ №DGO-222233279). Сума страхового відшкодування розрахована на підставі звіту № 34-D/16/95, складеного ФОП ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту №34-D/16/95, вартість матеріального збитку транспортного засобу «Citroёn», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 189 297,87 грн.

Вказує, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики.

Проте позивач вважає, що звіт №34-D/16/95 від 19 січня 2025 року, складений та оформлений оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , є недостовірним, сумнівним та необ`єктивним, оскільки складений з порушенням норм чинного законодавства, у тому числі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (далі - Методика).

Позивач вказує, що узгодження розміру страхового відшкодування з ним, як особою, яка має право на отримання відшкодування відповідачем, у порушення положень статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не здійснено.

Розрахунок страхового відшкодування, яке має бути виплачено ОСОБА_1 відповідачем та документи, на підставі яких здійснювався розрахунок, не надавалися, що є грубим порушенням вимог Закону і, відповідно, законних прав і інтересів позивача, як особи, потерпілої у ДТП.

Згідно з висновком судового експерта від 04 січня 2025 року №7899, вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «Citroёn», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження 07 грудня 2024 року становить 258 611,34 грн.

Оскільки відповідачем сплачено позивачу страхове відшкодування за полісами ОСЦПВ та ДЦВ у розмірі 164 415,73 грн (160 000,00 грн за полісом ОСЦПВ №222233279, та 4 415,73 грн за полісом ДЦВ №DGO-222233279), тож відповідач зобов`язаний доплатити позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 94 195,61 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 94 195,61 грн та 4 000,00 грн витрат за проведення оцінки пошкодженого ТЗ. Також стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Учасникам справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

У травні 2025 року ПАТ «НАСК «Оранта» подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просило задовольнити клопотання про призначення експертизи та відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначив, що оскільки про шкоду повідомлено вчасно - 09 грудня 2024 року, огляд колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) представником страховика проведено в межах 10-ти днів після повідомлення (18 грудня 2024 року), потерпілий був присутній при огляді експертом ТЗ та погодився з переліком зазначених експертом пошкоджень, підписав акт огляду транспортного засобу, претензій чи зауважень до проведеного огляду пошкодженого ТЗ позивач не пред`явив своїм власноручним підписом, в акті огляду підтвердив правильність, повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів, тож відповідач відшкодував шкоду на підставі вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сума страхового відшкодування виплачується з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, зменшеного на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Крім того, вказав, що розрахунок позивача складений з податком на додану вартість, проте доплата в розмірі, що не перевищує суми податку здійснюється за умови отримання страховиком (стаття 41 Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту з ПДВ, але доказів про оплату за ремонтно-відновлювальні роботи у платника ПДВ, позивач не надав. Також зазначив, що позивач не позбавлений права звернутися до особи, відповідальної за збиток, який теж є особою, відповідальною за завданий збиток, з вимогою про сплату відшкодування шкоди (різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням).

У червні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Радченко О.В. подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначала, що з урахуванням невідповідності застосованих процедур оцінки вимогам нормативно-правових актів з оцінки, звіт від 19 січня 2025 року № 34-D/16/95, складений та оформлений оцінювачем ФОП ОСОБА_3 є недійсним. Крім того, клопотання ПАТ «НАСК «Оранта» про призначення експертизи, яке не надано позивачу, не підлягає задоволенню, враховуючи, що позивачем доданий до справи висновок експерта №7899, який складений відповідно до норм чинного законодавства, тож немає необхідності у проведенні ще одної експертизи.

У червні 2025 року ПАТ «НАСК «Оранта» подало до суду додаткові пояснення у справі, в яких викладені обставини та заперечення, аналогічні відзиву.

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Радченко О.В. подала до суду заперечення на додаткові пояснення ПАТ «НАСК «Оранта».

Відповідно до частини восьмої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07 грудня 2024 року о 09 год 50 хв, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , не надала перевагу у русі автомобілю «Citroёn», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався на регульованому перехресті на головній дорозі, під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого відбулося зіткнення. У результаті порушення ОСОБА_2 пункту 16.1 Правил дорожнього руху України указані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 20 грудня 2024 року у справі № 522/22757/24 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у вигляді стягнення штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом ОСЦПВ № 222233279 та полісом ДЦВ серія ЕДЦВ № DGO-222233279.

07 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07 грудня 2024 року.

Представником ПАТ «НАСК «Оранта» 18 грудня 2024 року, в присутності власника пошкодженого транспортного засобу «Citroёn», державний номерний знак НОМЕР_2 , було проведено огляд вказаного пошкодженого транспортного засобу, про що складений протокол (акт) огляду транспортного засобу.

На підставі заяви ПАТ «НАСК «Оранта» суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 складений звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19 січня 2025 року №34-D/16/95, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Citroёn», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 189 297,87 грн з ПДВ на запасні частини та матеріали; вартість матеріального збитку завдано власнику автомобіля «Citroёn С4», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 164 415,73 грн без ПДВ на запасні частини та матеріали.

31 січня 2025 року ПАТ «НАСК «Оранта» здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у загальному розмірі 164 415,73 грн (160 000,00 грн за полісом ОСЦПВ №222233279, та 4 415,73 грн за полісом ДЦВ №DGO-222233279). Цей факт позивачем не заперечується.

Проте, позивач вказує, що йому страховою компанією було виплачено страхове відшкодування не в повному обсязі, та на підтвердження цієї обставини стороною позивача було надано суду висновок експерта від 04 січня 2025 року №7899, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Citroёn», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 258 611,34 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroёn», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07 грудня 2024 року, становить 398 203,37 грн.

Позивач зазначає, що виплата відповідачем страхової суми була здійснена не в повному обсязі, а тому, з огляду на експертний висновок, замовлений позивачем та з урахуванням вказаного у ньому розміру завданої матеріальної шкоди, наявні підстави для стягнення решти суми у розмірі 94 195,61 грн зі страхової компанії.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та заперечень сторони відповідача, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати згідно пункту 9.4 цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюються безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З матеріалів справи встановлено, що після звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідачем було вжито комплекс заходів з метою визначення розміру та виплати відповідного страхового відшкодування позивачу в межах ліміту відповідальності за полісом.

Так, страховиком було вжито заходів щодо проведення акту огляду КТЗ 18 грудня 2024 року, з яким був ознайомлений позивач.

Крім того, страховиком було здійснено розрахунок страхового відшкодування (за вирахуванням ПДВ та з огляду на коефіцієнт зносу), за обрахунками якого було встановлено, що розмір завданого збитку склав суму у розмірі 189 297,87 грн, а відтак за вирахуванням суми ПДВ - 164 415,73 грн, що відповідає вимогам закону, а отже, посилання сторони позивача про порушення страховою компанією його прав та виплату страхового відшкодування не в повному обсязі спростовується наявними у справі доказами.

Будь-яких доказів щодо неправомірних дій страховика під час визначення суми страхового відшкодування, матеріали справи не містять, як і не містять доказів порушення вимог закону та Методики.

Суд, вважає, що страховою компанією було виконано вимоги пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки представник страховика оглянув пошкоджений автомобіль в межах строку, визначеного законом, вчинив дії щодо визначення дійсної вартості завданих матеріальних збитків, та із врахуванням вимог закону вірно визначив суму страхового відшкодування, яка підлягала сплаті потерпілій особі.

Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Підстави для неприйняття судом до уваги доказів на підтвердження завданої позивачу матеріальної шкоди та, відповідно, визначення вартості страхового відшкодування, які були надані страховою компанією, у суду відсутні.

Судом встановлено, що страхова компанія визнала вимоги позивача обґрунтованими та прийняла рішення про здійснення страхового відшкодування, який фактично було виплачено позивачу.

Отже, на переконання суду, дії страхової компанії відповідали вимогам законодавства, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та в спосіб, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи позивача про наявність підстав для визначення розміру відшкодування шкоди на підставі експертного висновку, який було замовлено позивачем і на який позивач посилається як на доказ розміру нанесеного йому збитку, суд відхиляє, оскільки, ці твердження не ґрунтуються на вимогах закону, так як, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, - обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому ТЗ, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця.

Крім того, положенням пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що огляд транспортного засобу позивача представником страхової компанії був здійснений у встановлені законом строки, то звіт оцінювача, обраного позивачем, не може бути прийнятий судом.

Варто також зазначити про те, що після отримання виплати від страхової компанії позивач не оскаржував рішення страховика про виплату йому страхової суми.

Так, зважаючи на те, що страхову виплату позивач отримав у травні

2024 року, він не скористався своїм правом у порядку, передбаченому пунктом 36.7 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», в якому зазначено, що рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку, а звернувся до суду із позовом про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, що на думку суду, було передчасним.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог, пред`явлених до страхової компанії, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, відповідачем було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування належним чином, та підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнути із відповідача недоплачену суму страхового відшкодування в ході розгляду справи не встановлено, а тому суд вважає, що у задоволенні позову про стягнення зі страхової компанії на користь позивача недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 94 195,61 грн та 4 000,00 грн витрат за проведення оцінки пошкодженого ТЗ, - необхідно відмовити.

За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на результат розгляду справи сплачений при подачі позову судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись стст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 263-265, 268, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складення та підписання повного тексту рішення 04 грудня 2025 року.