печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Лук`янович В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального апарату Державного бюро розслідувань про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Центрального апарату Державного бюро розслідувань (далі - відповідач, ДБР), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду адвокатського запиту адвоката Клюци С.О. від 22.10.2024 року за вих. № 2-22-10-24; зобов`язати відповідача надати адвокату Клюці С.О. копії матеріалів досудового розслідування, зібраних в межах кримінального провадження № 0000999 від 06.12.2021 року, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Центральним апаратом ДБР до 29.11.2023 року здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000999 від 06.12.2021 року. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2023 року у справі № 757/33819/23-к кримінальне провадження № 0000999 від 06.12.2021 року було закрито. Зазначає, що з метою захисту законних прав та інтересів підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_2 , він, як адвокат, звернувся до Центрального апарату ДБР з адвокатським запитом від 22.10.2024 року за вих. № 2-22-10-24 щодо надання всіх копій матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000999 від 06.12.2021 року. Проте відповідач листом від 28.10.2024 року відмовив у наданні запитуваної інформації та документів у зв`язку із тим, що чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено надання копій матеріалів закритого кримінального провадження. Посилається на те, що у задоволенні його адвокатського запиту від 22.10.2024 року щодо надання копій матеріалів кримінального провадження № 0000999 не може бути відмовлено, оскільки його відомості перестали бути інформацією з обмеженим доступом після його закриття ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2023 року у справі № 757/33819/23-к. Зазначає, що ненадання відповідачем запитуваної в адвокатському запиті інформації порушує право адвоката на доступ до інформації з метою надання професійної правничої допомоги громадянину ОСОБА_2 . Вказує, що закриття ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2023 року кримінального провадження № 0000999 виключає можливість заподіяння шкоди цьому розслідуванню від розголошення його матеріалів, шкода від оприлюднення такої інформації відсутня, нерозголошення таких відомостей не зумовлене питанням захисту національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушення чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, захисту репутації або прав інших осіб, не призводить до розголошення інформації, одержаної конфіденційно та не призводить до підриву авторитету і неупередженості правосуддя. Отже, відмова відповідача надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить закону, а відтак є підставою для захисту прав адвоката шляхом зобов`язання Центрального апарату ДБР надати відповідну інформацію. За таких обставин, посилаючи на ст. 34 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024 року, справу було передано судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду Зборщік А.О. від 27.02.2025 року № 01-08-347 справу було передано судді Шевченківського районного суду м. Києва Аббасовій Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2025 року цивільну справу справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального апарату Державного бюро розслідувань про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2025 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. та 19.05.2025 року матеріали справи передано для розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

04.06.2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. 05.06.2025 року відповідну заяву передано головуючому судді Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2025 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального апарату Державного бюро розслідувань про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.09.2025 року.

24.06.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від ДБР надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечував, оскільки у межах цієї справи позивач намагається у позапроцесуальний спосіб отримати доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000999 від 06.12.2021 року, який регламентований нормами КПК України та не може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому адвокат Клюца С.О. звернувся до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на бездіяльність ДБР з приводу нездійснення процесуальних дій щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000999 від 06.12.2021 року. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2024 року у справі № 757/55743/24-к у задоволенні скарги адвоката Клюци С.О. було відмовлено. Отже, аналогічний спір, який виник між сторонами щодо ненадання копій матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000999 від 06.12.2021 року вже вирішено.

10.07.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В судове засідання 04.09.2025 року з`явились позивач та представник відповідача.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2025 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву та відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з викладених у відзиві підстав та просила в позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Суд встановив, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2023 року, клопотання ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження № 0000999 від 06.12.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366 КК України задоволено; кримінальне провадження № 0000999 від 06.12.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366 КК України, закрити на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування (справа № 757/33819/23-к) (а. с. 66-77).

22.10.2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Клюца С.О. звернувся до Центрального апарату ДБР з адвокатським запитом за вих. № 2-22-10-24, в якому просив надати належним чином завірені копії всіх матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000999 від 06.12.2021 року (а. с. 78-81).

Згідно з листом за підписом Заступника керівника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, ДБР О. Юрчука від 28.10.2024 року за результатами розгляду адвокатського запиту адвоката Клюци С.О. 22.10.2024 року, заявника повідомлено про те, що вказане кримінальне провадження закрито ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2023 року. Чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено надання копій матеріалів закритого кримінального провадження. З огляду на це, а також відсутність у ОСОБА_2 процесуального статусу, який би надав право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та отримання його копій, підстав для надання копій матеріалів досудового розслідування № 0000999 від 06.12.2021 року не вбачається. Заявнику роз`яснено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, який передбачений параграфом 1 глави 26 КПК України (а. с. 82).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2024 року у справі № 757/55743/24-к у задоволенні скарги адвоката Клюци С.О., в інтересах ОСОБА_2 , на бездіяльність уповноважених осіб ДБР, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000999 від 06.12.2021 року відмовлено.

Як визначено у п.1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Згідно із ч. 3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації», таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Так, позивач у адвокатському запиті просив надати доступ до матеріалів кримінального провадження, які, в тому числі, містять матеріали слідчих (розшукових) дій. Тобто дана інформація є інформацією з обмеженим доступом.

За таких обставин, позивачу правомірно відмовлено у надані доступу до такої інформації.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (ч. 3 ст. 124 Конституції України).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які саме приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Отже, правом на звернення до суду з позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 року у справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зробила висновок про те, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з позицією ЄСПЛ, висловленою у рішенні від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (заява № 4451/70), право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції.

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення ЄСПЛ від 16.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відмова ДБР надати запитувану ним в адвокатському запиті від 22.10.2024 року інформацію щодо копій матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000999 від 06.12.2021 року є необґрунтованою, оскільки порушує його право, як адвоката, на доступ до інформації з метою надання професійної правничої допомоги громадянину ОСОБА_2 . Тому позивач просив суд зобов`язати відповідача надати йому копії матеріалів вказаного кримінального провадження.

Разом з тим, встановлено, що позивач вже звертався до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ДБР, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000999 від 06.12.2021 року, у задоволенні якої ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2024 року було відмовлено (справа № 757/55743/24-к).

Отже, аналогічний спір, який виник між сторонами щодо ненадання копій матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000999 від 06.12.2021 року вже було вирішено судом. На думку суду, у межах цієї справи позивач намагається у позапроцесуальний спосіб отримати доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000999 від 06.12.2021 року.

При цьому ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 1, 6, 7-9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. ст. 4, 15, 16 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Центрального апарату Державного бюро розслідувань про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Центральний апарат Державного бюро розслідувань, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 15, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 06.10.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко