У Х В А Л А

іменем України

01.12.2025 Справа №607/15065/25 Провадження №6/607/152/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

представника заявника, адвокатки Магдич О. О.,

представника боржника, адвоката Гураля Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» про заміну стягувача у виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» (далі ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп») звернулося до суду із заявою, в якій просить замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні ВП № 50043584, залучивши замість стягувача ОСОБА_1 - ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 10, ).

Заява обґрунтована тим, що на виконанні в Тернопільському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Тернопільський МВ ДВС) перебуває виконавче провадження № 50043584 про стягнення з ОСОБА_2 в користь AT «Укрсоцбанк» боргу в сумі 1 094 400,02 грн та 11 344,00 грн судових витрат в межах виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом міста Києва 31 грудня 2014 року у справі № 755/27099/14-ц. Борг виник на підставі договору укладеного між AT «Укрсоцбанк» як кредитором та ОСОБА_3 як боржником про надання невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року.

Виконавче провадження ВП № 50043584 відкрите за виконавчим листом № 755/27099/14-ц, виданим 31 грудня 2014 року на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2014 року на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 729/14 від 26 червня 2014 року.

26 червня 2014 року рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 729/14 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по Договору невідновлювальної кредитної лінії від 29 лютого 2008 року № 770/11/379 в сумі 1 094 400,02 грн, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський збір у сумі 11 344,00 грн.

01 лютого 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області прийнято виконавче провадження ВП № 50043584 з виконання виконавчого листа № 755/27099/14- ц від 31 грудня 2014 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту в сумі 1 094 400,02 грн та сплачених судових витрат 11 344,00 грн.

09 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Ел.Бн.Груп», як фактором, укладено Договір факторингу, за яким у порядку та на умовах, визначених цим Договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за Договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянином України ОСОБА_2 .

Отже, оспорюваний договір є договором факторингу, з укладенням такого договору відбулася заміна кредитодавця на іншу юридичну особу - ТОВ «ФК «Ел .Ен.Груп».

09 квітня 2019 року між ТОВ «ФК «Ел.Бн.Груп», як первісним кредитором, та ОСОБА_1 , як новим кредитором, укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого2008 року, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор набуває права вимоги та інші права, що належать первісному кредитору на момент переходу права вимоги на підставі Договору невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 05 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_1 , постановлено замінити сторону виконавчого провадження стягувача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» його правонаступником - ОСОБА_1 (РНОКГШ НОМЕР_1 ). Заміна сторони в рамках виконавчого провадження ВП № 50043584 відбулась на підставі правонаступництва прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», як кредитора за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 09-04/19-2 від 09 квітня 2019 року.

Водночас договір № 09-04/19-2 від 09 квітня 2019 року був визнаний недійсним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/6730/22 (провадження № 2/752/677/25) від 29 січня 2025 року. Дане рішення не оскаржувалось та набуло законної сили, 07 березня 2025 року (посилання для перевірки: https ://rev cstr. court, gov .ua/Re view/ НОМЕР_2 ).

Оскільки Договір про відступлення права вимоги, укладений 09 квітня 2019 року між ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» та ОСОБА_1 визнано недійсним, реальним стягувачем за спірним виконавчим листом є ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 10, ).

Представник заявника ТОВ «Ел. Ен. Груп» адвокатка Магдич О. О. у судовому засіданні підтримала подану заяву, вважає, що умови договору факторингу виконанні про що свідчить копія платіжного доручення та довідка. Повідомляла, що ОСОБА_1 , інтереси якої адвокатка Магдич О. О. представляла у дотичних правовідносинах, обізнана про подану заяву ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп», заперечень щодо представництва інтересів заявника, не висловлювала.

Представник боржника ОСОБА_2 - адвокат Гураль Р. В.у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечив, оскільки вважає, що відсутнє належне підтвердження перерахування коштів за договором факторингу, а тому право вимоги від первісного кредитора не перейшло до ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп». Також представник боржника звертав увагу на те, що представник заявника адвокатка Магдич О. О. представляла інтереси ОСОБА_1 в іншій справі.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином, що не перешкоджає суду вирішувати заяву по суті.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Так, 09 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», як Клієнтом, та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп», як Фактором, укладено Договір факторингу, за яким у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за Договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянином України ОСОБА_2 .

Згідно з п. 1.2. Договору факторингу за Основним договором відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до Основного договору в сумі 75 005,60 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього Договору становить 1 998 459,56 грн; право вимоги сплати процентів за користування кредитом у розмірі, встановленому Основним договором, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору, в сумі 92 949,57 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього Договору становить 2 476 561,17 грн, а також право вимоги сплати процентів за користування кредитом, нарахованих у майбутньому; право вимоги сплати пені в сумі 5 955 816,40 грн.

За змістом п. 1.3. Договору факторингу права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання цього Договору після отримання грошових коштів від Фактора. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до Фактора останній стає кредитором по відношенню до Боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку Фактора або Клієнта або підписання будь-яких документів.

Пунктом 3.2. Договору факторингу визначено, що Фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнта грошові кошти в розмірі не менше ніж 9 000,00 грн без ПДВ шляхом перерахування в день підписання цього Договору на рахунок № НОМЕР_3 у АТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, .

Фактор зобов`язується передати в розпорядження Клієнта грошові кошти за придбані права грошової вимоги в порядку, строки і в розмірах, передбачених п. 3.2. цього Договору (п. 4.2. Договору).

На підтвердження здійснення оплати за цим Договором факторингу, представником заявника надано копію Платіжної інструкції № 447 від 09 квітня 2019 року на суму 9 000 гривень 00 копійок та довідку АТ «Сенс Банк» за вихідним номером 51945-56/2025 від 20 листопада 2025 року.

01 лютого 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області прийнято виконавче провадження ВП 50043584 з виконання виконавчого листа № 755/27099/14-ц від 31 грудня 2014 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту в сумі 1 094 400,02 грн та сплачених судових витрат 11 344,00 грн. Станом на 06 грудня 2024 року виконавче провадження зупинено до заміни вибулої сторони правонаступником.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року, справа №752/6730/22, позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп», ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними задоволено частково. Визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги, укладений між ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» та ОСОБА_1 від 09 квітня 2019 року.

За вказаних вище обставин, до виниклих правовідносин підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В даному випадку, виконавчий лист було видано Дніпровським районним суду м. Києва на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків, тому з урахуванням вимог статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з його виконанням мають вирішуватись судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 24 «Місце виконання рішення» Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання.

Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 жовтня 2020 року по справі № 263/14171/19.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, заява сторони (заінтересованої особи), державного або приватного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження, у разі виконання рішень інших органів (посадових осіб), в даному випадку рішення третейського суду, вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення, оскільки інше не передбачено Розділом VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Відтак, звернення ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» до Тернопільського міськрайонного суду тернопільської області із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні здійснено за місцем виконання рішення суду, що відповідає вимогам процесуального закону.

Щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні ВП № 50043584, залучення замість стягувача ОСОБА_1 - ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп», то суд звертає увагу на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із змісту вищенаведених норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо.

Суд попередньо зазначав, що на підтвердження здійснення оплати за Договором факторингу, який укладено 09 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», як Клієнтом, та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп», як Фактором, представником заявника надано копію Платіжної інструкції № 447 від 09 квітня 2019 року на суму 9 000 гривень 00 копійок та довідку АТ «Сенс Банк» за вихідним номером 51945-56/2025 від 20 листопада 2025 року.

Водночас суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини 1, 5, 6 ст. 95 ЦПК України).

Копію Платіжної інструкції № 447 від 09 квітня 2019 року на суму 9 000 гривень 00 копійок, суд не бере до уваги, оскільки оригіналу цього документу суду представлено не було.

Щодо довідки АТ «Сенс Банк» за вихідним номером 51945-56/2025 від 20 листопада 2025 року, то суд не вважає її належним, достовірним та достатнім доказом у спірних правовідносинах, адже ця довідка не може замінити собою платіжний документ.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків, в тому числі і вимоги щодо заповнення розрахункових документів, платіжних доручень регламентуються Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена Постановою Правління НБК № 22 від 21 січня 2004 року, зареєстрована в МЮУ 29 березня 2004 року № 377/8976 (далі Інструкція), в редакції, яка була чинною станом на 09 квітня 2019 року.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними.

Згідно з пунктом 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Одним з обов`язкових реквізитів платіжного доручення є графа «призначення платежу».

Відповідно до пункту 3.7 Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що допустимим доказом перерахування коштів у визначеній сумі, є відповідний платіжний документ з даними щодо призначення платежу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи (стаття 12 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться, а сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху справи.

Водночас клопотання про витребування додаткових доказів чи інших документів сторона заявника не заявляла, а отже, на власний розсуд розпорядилася своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отож, оцінивши надані стороною заявника копію Платіжної інструкції № 447 від 09 квітня 2019 року на суму 9 000 гривень 00 копійок та довідку АТ «Сенс Банк» за вихідним номером 51945-56/2025 від 20 листопада 2025 року, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, оскільки перехід прав вимоги від Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» не підтверджено належними і допустимими доказами.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» про заміну стягувача у виконавчому провадженні- ВП № 50043584 з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в подальшому заміненого на ОСОБА_1 , на його правонаступника ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп», слід відмовити.

Також суд звертає увагу учасників справи на те, що не здобув у ході судового розгляду доказів конфлікту інтересів, як про це зазначено у ч. 4 ст. 60 ЦПК України, які б виключали участь адвокатки Магдич О. О., як представника ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп», у розгляді заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 55, 260, 261, 353355, 442 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» про заміну стягувача у виконавчому провадженні- ВП № 50043584 з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в подальшому заміненого на ОСОБА_1 , на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ел. Ен. Груп» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 10, ) відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддя О. Герчаківська