Справа №705/311/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Заповітряній Д.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя, визнання права власності на частину вартості виконаних поліпшень домоволодіння та визнання права власності на частку домоволодіння,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на частину вартості виконаних поліпшень в домоволодінні, в обґрунтування зазначивши наступне.

02.09.1994 було укладено шлюб між ним та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ). Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_6 , який на цей час є повнолітнім.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1996, відповідач успадкувала 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

На момент отримання зазначеного свідоцтва технічні характеристики будинку були наступні: будинок глинобитний, обкладений цеглою, критий шифером (літера «А»), житловою площею 39,1 кв.м, веранда (літера «а»), підвал (підлітера «а»), сараї (літери «Б» і «В»), літня кухня (літера «Г»), вбиральня (літера «Д»), огорожа № 1, хвіртка № 2.

Оцінка спадкового майна станом на 04.04.1996 становила 7063,00 крб.

Відповідно до договору про порядок користування житловим будинком від 13.08.1997, ОСОБА_3 отримала в користування наступні приміщення: 1) приміщення, яке зазначено на плані будинку цифрою І, площею 6,3 кв.м; 2) житлову кімнату, яка зазначена на плані будинку цифрою І-2, площею 12,1 кв.м; 3) житлову кімнату, яка зазначена на плані будинку цифрою І-3, площею 16,1 кв.м; 4) сараї (літери «Б», «В»); 5) літня кухня (літера «Г»); 6) вбиральня (літера «Д»); 7) огорожа № 1; 8) хвіртка № 2.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2022 шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано. При судовому розгляді позовної заяви ОСОБА_3 до нього про розірвання шлюбу, питання про поділ спільного майна подружжя не ставилося.

Відповідач успадкувала майно, визначене у свідоцтві про право на спадщину за законом від 04.04.1996 та у договорі про порядок користування житловим будинком від 13.08.1997, а отже на нього не розповсюджувався правовий режим спільного майна подружжя.

Однак, за час перебування у шлюбі з відповідачем, вони за спільні кошти, з метою поліпшення житловий умов, здійснили перебудову житлового будинку, в результаті чого його вартість істотно збільшилась, а отже частка у праві спільної сумісної власності подружжя має бути збільшеною пропорційно здійснених поліпшень.

Так, починаючи із 2003 року їм було виконано будівельно-ремонтні роботи (ремонт, реконструкція, перебудова, облаштування, переобладнання комунікаційних мереж, благоустрій території), які полягали у наступному:

1) підведено в будинок труби для подачі природного газу, встановлено газовий котел для опалення будинку, встановлено батареї опалення по всіх кімнатах, встановлено газову плиту; 2) підведено в будинок систему водопостачання; 3) біля будинку облаштовано дві вигрібні ями, в у самому будинку встановлено систему каналізації, у тому числі облаштовано туалет; 4) проведено часткове перепланування внутрішніх стін будинку; 5) у будинку змінено всі вікна з дерев`яних на металопластикові, а також замінено як вхідні, так і міжкімнатні двері; 6) по всьому будинку замінено підлогу; 7) до будинку добудовано веранду; 8) біля будинку проведено заміну огорожі; 9) у дворі будинку демонтовано аварійну «літню кухню».

Усі перераховані (та інші) роботи вплинули на ринкову вартість будинку у бік збільшення і на дату звернення до суду з цим позовом це збільшення становить: з 446 762,00 грн. (до поліпшення) до 1 012 846,00 грн. (після поліпшення), тобто приріст вартості будинку на даний час складає 566 084,00 грн., а у відсотковому значенні 126,71%.

Висновком ПП «Техбудексперт» від 21.12.2022 № 21/12-22/БУД встановлено, вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 до проведення поліпшень та добудови, становить 446 762,00 грн.; вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт та будівництво веранди становить 455 315,00 грн.; вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 після проведення поліпшень та добудови, становить 1 012 846,00 грн.

Враховуючи вимоги законодавства та позицію Верховного Суду, з урахуванням вказаного висновку ПП «Техбудексперт» від 21.12.2022, очевидним є той факт, що поліпшення житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який був успадкований ОСОБА_3 , відбулися у період їх шлюбу і вказані поліпшення призвели до зміни технічних характеристик будинку та збільшення його вартості.

Згідно вимог чинного законодавства збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одно із них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. При цьому, збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інші чинники не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат у майно, тобто вирішальне значення мають шляхи та способи збільшення такої вартості, яка має бути доведена тим з подружжя, хто претендує на таке майно.

Тобто застосування вказаних норм не виключає можливості визнання права спільної сумісної власності на об`єкт права особистої приватної власності одного з подружжя з подальшим визначенням часток при поділі такої власності лише з урахуванням особистих і спільних майнових та трудових затрат кожного з подружжя.

Позивач, посилаючись на норми закону, вказує, що для визнання спірного домоволодіння спільною сумісною власність подружжя, суд повинен встановити участь кожного з подружжя у проведенні ремонтних робіт, які призвели до істотного збільшення вартості спірного майна та з урахуванням цього, визначити частки сторін у цьому майна. Втручання у право власності може бути визнано обґрунтованим та здійсненим із дотриманням балансу інтересів подружжя у разі наявності у сукупності двох факторів: істотність збільшення вартості майна та таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

До трудових затрат можна віднести розумову чи спільну трудову діяльність подружжя, яка може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, які призвели до істотного збільшення вартості такого майна.

Оскільки між ними не досягнуто згоди щодо поділу спірного майна подружжя та отримання компенсації одним із них, він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається із: приміщення (веранди), яке зазначено на плані будинку цифрою І, площею 6,3 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-2, площею 12,1 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-3, площею 16,1кв.м; сараїв (літери «Б», «В»); вбиральні (літера «Д»); огорожі № 1; хвіртки № 2 - спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вартості виконання поліпшень в домоволодінні АДРЕСА_1 , яке складається із: приміщення (веранди), яке зазначено на плані будинку цифрою І, площею 6,3 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-2, площею 12,1 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-3, площею 16,1кв.м; сараїв (літери «Б», «В»); вбиральні (літера «Д»); огорожі № 1; хвіртки № 2, що складає 283 042,00 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається із: : приміщення (веранди), яке зазначено на плані будинку цифрою І, площею 6,3 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-2, площею 12,1 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-3, площею 16,1кв.м; сараїв (літери «Б», «В»); вбиральні (літера «Д»); огорожі № 1; хвіртки № 2, що відповідає вартості частини виконаних поліпшень в сумі 566 084,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на його користь судові витрати у даній справі.

На адресу суду відповідач ОСОБА_3 направила відзив на позову заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7 , після смерті якого вона, ОСОБА_3 , та її сестра ОСОБА_8 , успадкували в рівних частках жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору про порядок користування житловим будинком, їй у користування виділено: частина будинку зазначена цифрами І, площею 6,3 кв.м, І-2 площею 12,1 кв.м; І-3 площею 16,1 кв.м; сарай «Б», «В», літня кухня «Г», вбиральня «Д», огорожа № 1, хвіртка № 2. Загальна площа користування житловим будинком становить 34,5 кв.м.

02.09.1994 між нею та позивачем укладено шлюб, який розірваний рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2022.

До моменту укладення шлюбу, а саме з 12.07.1990 та до теперішнього часу вона постійно працює. Позивач за період шлюбу майже не працював, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, не платив 50 % за комунальні послуги, як то передбачено житловим та цивільним законодавством, участі у проведенні ремонтів та підтриманні житла у належному стані не приймав. Таке положення речей тривало понад 20 років, що і стало підставою для розірвання шлюбу, ініціатором якого була вона.

За період перебування у шлюбі за її рахунок та безпосередньо нею були проведені наступні роботи: підведено в будинок труби для подачі природного газу, придбано та встановлено газовий котел для опалення будинку, встановлено батареї опалення кімната; підведено в будинок систему водопостачання; здійснено поточний ремонт; добудовано веранду; здійснена заміна огорожі; виконано каналізаційну яму та облаштовано туалет.

Вона є замовником робіт з газопостачання успадкованого житлового будинку. кошти на газопостачання житлового будинку по АДРЕСА_1 були позичені у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (на даний час покійної). Оскільки позивач не працював, вона була вимушена особисто повертати кошти.

На придбання газового котла для опалення будинку між нею та АТ «Укрсиббанк» укладено договір споживчого кредиту, умови якого вона виконує самостійно.

Замовником робіт з водопостачання та каналізації успадкованого нею майна також була вона. Роботи з водопостачання були проведені за рахунок її доньки ОСОБА_11 та її чоловіка ОСОБА_12 , які на її прохання допомагають їй грошовими та трудовими ресурсами протягом 11 років, оскільки протягом вказаного періоду ОСОБА_1 не працював та не працює.

У 2013 році, на її особисте прохання ОСОБА_12 надав їй кошти на оформлення проекту на водопостачання в будинок. Чоловік її доньки за власні кошти купував труби, проводив воду та сам все встановив. Також її зять, ОСОБА_12 привозив будівельні матеріали, а саме бутовий камінь, пісок, цемент на будівництво огорожі та приймав активну участь у будівництві огорожі, копав каналізаційну яму, встановлював бойлер та пральну машину, які купила особисто вона за рахунок споживчого кредиту, що підтверджується договором між нею та АТ «Укрсиббанк».

На підставі її заяви, рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 14.08.2003 № 411 надано дозвіл на добудову веранди розміром 3,2 х 3,1 на земельній ділянці, що знаходиться в її власності по АДРЕСА_1 .

Починаючи з 2010 року по 2015 рік, у зв`язку з нестачею коштів, окрім основної роботи, вона працювала додатково не офіційно, а саме доглядала за людьми похилого віку. За цей період розпочала проводити ремонт в будинку, купила 5 міжкімнатних дверей, які встановлював ОСОБА_13 , лінолеум, кахель на підлогу та стіни, умивальник з краном, вагонку на стіни та на стелю в коридорі та залі, шафу купе чотиридверну, кухонний стіл з табуретками, посуд, кухонне приладдя.

Ремонтні роботи за її кошти та за її участі проводили ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що підтверджується їх поясненнями.

Послуги щодо обслуговування будинку, а саме: з газопостачання, з централізованого постачання холодної води і водовідведення, користування електричною енергією, оплачуються нею особисто згідно умов укладених нею з цими установами договорів.

За період перебування у шлюбі позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, без поважних причин не мав особистого самостійного заробітку.

У позовній заяві відсутні докази на підтвердження того, що внесок позивача у поліпшення спірного житлового будинку, у розумінні ч. 1 ст. 62 СК України, є достатньо значним для можливості визнання спірного майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тоді як сам по собі факт перебування позивача у шлюбі з нею на момент здійснення поліпшення та поточного ремонту житлового будинку по АДРЕСА_1 , не є підставою для визнання зазначеного майна спільним майном подружжя. Також до позову позивачем не надано доказів, які б підтверджували б ним факту затрат його грошових коштів та факту трудових затрат позивача у бік збільшення вартості спірного майна.

Вказаний позивачем висновок ПП «Техбудексперт» № 21/12-22/БУД від 21.12.2022 експерта ОСОБА_17 , вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки він не містить вимог, що встановлені до судових експертиз, тобто відсутність у висновку попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також те, що даний висновок готувався для подальшого подання до суду.

Крім того, відповідач додатково повідомила, що вона звернулася до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області із заявою про те, що позивач після розлучення викрав її особисті документи на будинок за адресою: АДРЕСА_1 та відмовляється їх повертати, талон-повідомлення ЄО № 2498.

Представник позивача на адресу суду направив відповідь на відзив, у якому зазначив про те, що як слідує із суті відзиву, відповідач погоджується, що після прийняття нею спадщини та укладення договору про порядок користування житловим будинком, у частині будинку, який належить їй, було проведено відповідні будівельно-ремонтні роботи унаслідок чого відбулося поліпшення як самого будинку, так і прибудинкової території.

Разом з тим, протягом усього відзиву ОСОБА_3 постійно наголошує, що відповідач працював, а усі роботи по поліпшенню будинку були здійснені виключно нею самою, за її особисті кошти та кошти, отримані нею в кредит та у позику.

До таких заяв, на думку представника позивача, слід віднестись критично, оскільки вона «приписує» собі усі роботи по поліпшенню будинку, намагається переконати суд, що позивач взагалі ніяких робіт не виконував, грошових коштів в це поліпшення не вносив. Тобто за весь період шлюбу, який тривав більше 28 років, у них не було спільного сімейного бюджету, вони не вели спільне домашнє господарство, у них не народився син і кожен з них жив своїм окремим життям, тобто можна зробити висновок, що такий шлюб був фіктивним, що фактично не відповідає дійсності і є абсурдом.

Також спростовується самою відповідачкою у позові про розірвання шлюбу, у якому вона вказує, що їх стосунки з ОСОБА_1 наприкінці 2020 року різко погіршилися і сімейні стосунки між ними були припинені 2 роки потому. Вказані обставини підтверджуються рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2022 у справі № 705/3738/22.

Крім того, безпідставні постійні заяви відповідача, що його довіритель ОСОБА_1 майже не працював, не мав самостійного заробітку, оскільки позивач постійно працював як офіційно, так і не офіційно, а отримані за роботу кошти були внесені у спільний сімейний бюджет, у тому числі витрачені на ремонтно-будівельні роботи в будинку.

Згідно записів у трудовій книжці на ім`я його довірителя, ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 працював на різних посадах як фізична особа-підприємець, у зв`язку з чим також отримував дохід, який вносився у спільний сімейний бюджет. Позивач певний час працював на обслуговуванні іноземних громадян паломників хасидів, за що отримував грошові кошти і вносив їх у спільний сімейний бюджет.

Стосовно не оплати ОСОБА_1 половини комунальних плат, представник позивача звертає увагу суду, що позивач неодноразово особисто здійснював оплату комунальних послуг, які надавалися для життєзабезпечення спірного будинку (за електроенергію, за газ, за вивіз сміття тощо),що підтверджується квитанціями, виписаними на ім`я ОСОБА_1 , а тому заява відповідача про те, що він не приймав участі в утриманні будинку, не відповідає дійсності.

Також, на думку представника позивача, не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що вона була замовником різних робіт, направлених на поліпшення житлового будинку, оскільки на даний час вона є власником 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 і на її ім`я видано правовстановлюючі документи.

Отримання відповідачем кредитів та позик не може розцінюватися як внесення нею цих коштів у якості особистих коштів, оскільки це суперечить положенням ст. 57 СК України, а згідно ч. 3 ст. 61 цього Кодексу, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отримані відповідачем грошові кошти за кредитними договорами в сумі (у 2018 році 10 000,00 грн., та у 2019 році 5 000,00 грн.) були використані на потреби сім`ї, і заборгованість по цим договорам була погашена із спільного сімейного бюджету.

Вважає, що довідка про доходи № 6 від 06.03.2023 є неналежним доказом, оскільки видана на ім`я не відповідача, а іншої особи.

Тобто стає очевидним, що відзив ОСОБА_3 направлений не на встановлення істини у справах, а направлений не на встановлення істини у справі, а на введення суду в оману щодо фактичних обставин справи, з метою позбавлення позивача можливості отримати будь-які права на частину нерухомого майна, яке він отримав унаслідок багаторічної роботи по поліпшенню житлового будинку і його дії були направлені саме на потреби сім`ї.

Також вважає, що не заслуговують на увагу і спростування відповідачем висновку ПП «Техбудексперт» від 21.12.2022 № 21/12-22/БУД, оскільки це тільки консультативний висновок спеціаліста, а не висновок експертизи. А позивач у своєму позові вказував, що у підготовчому засіданні має намір подати клопотання про призначення у справ будівельної експертизи та крім того, законодавством не заборонено замовлення такої експертизи і стороною відповідача.

Просить суд до відзиву ОСОБА_3 віднестися критично та не враховувати при розгляді справи та ухваленні рішення.

Також, під час розгляду справи позивачем до суду було подано заяву про зміну позовних вимог, в обґрунтування якої зазначено наступне.

Судом, за їх клопотанням у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, за висновком № 12.12.2023 № СЕ-19/124-23/5221-БТ якої: залишкова вартість заміщення 1/2 частини житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими спорудами в АДРЕСА_1 , що перебувають у користуванні ОСОБА_3 станом на 01.03.2003 (без поліпшень) у цінах, що склалися на момент проведення експертизи становить 343 018,00 грн.

Вартість невід`ємних поліпшень (проведення будівельних робіт), здійснених у 1/2 частині домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 у період із 01.03.2003 по 27.09.2022, може складати 293 971,00 грн.

Частка невід`ємних поліпшень у домоволодінні по АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 у період із 01.03.2003 по 27.09.2022, може складати 46,15 %.

Залишкова вартість заміщення 1/2 частини житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , що перебувають у користуванні ОСОБА_3 , станом на 27.09.2022 (з урахуванням поліпшень), у цінах, що склалися на момент проведення експертизи (складання висновку експерта), становить 636 989,00 грн.

Таким чином, висновком експерта доведено, що в період проживання позивача з відповідачем однією сім`єю, 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_3 на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 04.04.1996 та договору про порядок користування житловим будинком від 13.08.1997, фактично була перебудована з метою поліпшення експлуатаційних властивостей нерухомого майна на 46,15 %.

Виходячи із цього, вважають, що позивачем доведено факт істотного збільшення вартості 1/2 частини житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , що перебувають у власності ОСОБА_3 , внаслідок спільних трудових та грошових затрат.

У постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 203/6836/14-ц зроблено правовий висновок, що під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які з одного боку не зумовлені необхідністю його збереження, але з іншого, мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна.

Як зазначено у п. 3 висновку експерта, вартість невід`ємних поліпшень у 1/2 частині домоволодіння по АДРЕСА_1 у період з 01.03.2003 по 27.09.2022, може складати 293 971,00 грн.

У вказаному випадку, ремонтно-будівельні роботи проведені у спірному домоволодінні, що підтверджується висновком експерта, призвели до істотного, в розумінні ст. 62 СК України, збільшення вартості спірного майна, як об`єкта, його якісних характеристик та його цінності, а тому є усі підстави для визнання спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

У зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає за необхідне змінити позовні вимоги з урахуванням висновку судового експерта від 12.12.2023 № СЕ-19/124-23/5221-БТ.

Просить суд визнати 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 04.04.1996 та договору про порядок користування житловим будинком від 13.08.1997, яка фактично перебудована з метою поліпшення експлуатаційних властивостей нерухомого майна на 46,15 % та складається із: приміщення (веранди), яке зазначено на плані будинку цифрою І, площею 6,3 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-2, площею 12,1 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-3, площею 16,1 кв.м; сараїв (літери «Б», «В»); вбиральні (літера «Д»); огорожі № 1; хвіртки № 2, спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вартості виконаних поліпшень 293 971,00 грн., в 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається із: приміщення (веранди), яке зазначено на плані будинку цифрою І, площею 6,3 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-2, площею 12,1 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-3, площею 16,1 кв.м; сараїв (літери «Б», «В»); вбиральні (літера «Д»); огорожі № 1; хвіртки № 2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається із: приміщення (веранди), яке зазначено на плані будинку цифрою І, площею 6,3 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-2, площею 12,1 кв.м; житлової кімнати, яка зазначена на плані будинку цифрою І-3, площею 16,1 кв.м; сараїв (літери «Б», «В»); вбиральні (літера «Д»); огорожі № 1; хвіртки № 2, що відповідає вартості частини виконаних поліпшень на загальну суму 636 989,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі (сплата судового збору, оплата проведення судових експертиз та витрати за надання правничої допомоги).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та обставини, викладені у позовній заяві, пояснив, що його довіритель позивач по справі та відповідач більше 28 років перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина, який на цей час є повнолітнім. Шлюб між сторонами був розірваний в судовому порядку за ініціативою відповідача і при цьому питання щодо поділу спільного майна подружжя не піднімалося. Дійсно сторони проживали у житловому будинку належному відповідачу ще до укладення шлюбу, але за час спільного проживання ними, як подружжям було значно і суттєво покращено стан такого будинку, проведено ремонтні роботи та всі комунікації, добудови тощо, тобто значно підвищено вартість нерухомого майна та покращено його стан, що було підтверджено висновком експерта, наданого на ухвалу суду в ході розгляду справи. Цим же висновком визначено, що вартість належної відповідачу частини спірного житлового будинку значно збільшилася. Позивач по справі ОСОБА_1 не тільки матеріально але і фізично приймав участь у покращенні житлових умов, тобто він має право на визнання за ним права власності на 1/2 частину вартості таких покращень і, як наслідок, на 1/2 частину домоволодіння, власником якого є його колишня дружина. Вважає, що позивач надав належні та допустимі докази в підтвердження позовних вимог та довів, що він, як член сім`ї витрачав зароблені кошти на покращення умов проживання своєї родини, сплачував комунальні послуги та своєю працею брав участь у облаштуванні житла. Посилання відповідача на те, що позивач не має права на спірне житло спростовується навіть її ж позицією при розгляді судом справи про розірвання шлюбу, яка вказувала, що стосунки між ними погіршилися лише у 2020 році і фактично були припинені через два роки. Твердження відповідача про те, що вона за власні кошти проводила у будинку ремонтні роботи також не відповідає дійсності, оскільки, як вона сама ж зазначає, що кошти вона брала у борг, а згідно вимог чинного законодавства, відповідальність за погашення боргів за договорами позики, оформленими одним із подружжя. У зв`язку із зазначеним, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позицію свого представника, пояснив, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем по справі та проживаючи у належному останній будинковолодінні, здійснював усіх можливих зусиль для покращення умов їх проживання. Працюючи та отримуючи заробітну плату як за основним місцем роботи, так і при тимчасових заробітках, витрачав кошти на покращення житла, облаштовував усі комунікації для обслуговування будинку. Крім того, сплачував комунальні послуги, робив ремонти та загалом брав активну участь у покращенні стану будинку. Категорично не погоджується із позицією відповідача, яка зазначає суду неправдиву інформацію, щодо його неучасті у сімейному бюджеті, оскільки він працював постійно та постійно отримував заробітну плату. У зв`язку із зазначеним просить суд позов задовольнити в повному обсязі, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, які вважає необґрунтованими та безпідставними. Дійсно його довіритель та позивач по справі тривалий час перебували у шлюбі та вели спільне господарство, але саме через самоусунення позивача від участі у спільному бюджеті його довіритель і вимушена була ставити питання про розірвання шлюбу в судовому порядку. Спірна частина житлового будинку належить його довірителю ОСОБА_3 як успадковане майно, отже відповідно до вимог чинного законодавства є її особистою власністю, а тому після розірвання шлюбу позивач не має підстав претендувати на таке житло. Під час шлюбу позивач періодично і сплачував комунальні послуги, але інших зусиль та матеріальної участі у покращенні житлових умов не брав. Він постійно змінював місце роботи та мав невеликий дохід, коштів дружині не давав, також не брав особистої участі у проведенні ремонту будинку. Його довіритель самостійно власними силами та за власні кошти робила ремонт у будинку, кошти на ремонт вона позичала у банку та у рідних, які повертала самостійно без участі позивача. Тобто, хоча і враховуючи, що стан будинку та його вартості покращився та збільшився, в цьому не було заслуги позивача. Вважає, що позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив його участь у сімейному бюджеті при покращенні та збільшенні вартості належної відповідачу частини будинку, у зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала також підтримала позицію свого представника та вважає позов необґрунтованим та безпідставним. За весь період перебування у шлюбі з позивачем по справі, останній заробляв дуже мало, часто змінював місце роботи, коштів на утримання сім`ї майже не надавав, може певні рази і сплачував за комунальні послуги, але постійно. І саме така поведінка позивача стала однією із причин розірвання їх шлюбу. Ще до укладення шлюбу з ОСОБА_1 вона та її сестра набули право власності в порядку спадкування на 1/2 частину будинку кожна та уклало договір про порядок користування будинком. Вона постійно працювала та отримувала гідну заробітну плату, яку витрачала на покращення житлових умов. Всі роботи по облаштуванню будинку вона робила сама та за допомогою родичів, яких просила про допомогу. Позивач іноді фізично брав участь у проведенні робіт, але така участь була не суттєвою. Загалом, купуючи бойлер для нагріву води, або інше приладдя для будинку, вона брала кредит у банку, а також просила в борг у рідних. Позичені кошти повертала сама із своєї заробітної плати. Позивач ніякої матеріальної допомоги при цьому не надавав. Вважає, що відсутні докази того, що позивач своєю працею та своїми коштами брав участь у покращенні стану та збільшення вартості належної їй частини будинку. У зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству зі сторонами по справі. До одруження, відповідач ОСОБА_19 проживала у будинку сама, їй відомо, що цей будинок належав її мамі. Разом з позивачем ОСОБА_19 проживає у цьому будинку приблизно 20 років. Жили вони, як вона бачила, дружно, спільно робили багато роботи в будинку, а саме: зробили паркан, провели в будинок воду та газ, зробили клумбу, розібрали времянку, утепляли хату. Все робили завжди разом. При спілкуванні говорили, що вона працює в лікарні, а він кочегаром та на ринку. В будинку вона ніколи не була.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він є сином сторін по справі. Разом з батьками проживав з 1995 року по 2022 рік, ще до 2011 року з ними проживала його старша сестра. З матір`ю він не підтримує стосунки з 2022 року. У період з 2000 року по 2022 рік батьки робили ремонт у будинку, у якому проживали. Ремонт робили самі, власними силами. Також батьки побудували кухню, паркан, фундамент, утеплили будинок, побудували сараї. За які гроші купляли будівельні матеріали не знає, але все робили своїми силами, також їм допомагали куми. Весь час і батько, і мама постійно працювали.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що раніше проживав по сусідству зі сторонами по справі. Знає, що вони близько 30 років проживали разом, у них народилася дитина. Відповідач працювала в лікарні, а позивач був репетитором. Він бачив, як позивач самостійно копав траншеї у дворі для проведення газопостачання також чув, що в них у дворі проводяться якісь ремонтні роботи, але особисто в двір ніколи не заходив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що є донькою відповідача по справі від іншого шлюбу. З позивачем ОСОБА_1 вона стосунків станом на час розгляду справи не підтримує. Її матері з 1994 року належить 1/2 частина житлового будинку, до якого в період з 2000-них років вони добудували кухню та сарай. Такі добудови мама та її чоловік робили разом. Вона разом з ними проживала до 2010 року, а потім поїхала в Херсон. Щоб мама провела воду до будинку, вона їй у 2013 році пересилала кошти, але документального підтвердження такої операції надати не може. Ремонт мама фактично розпочала з 2009 року та сама купувала будматеріали. Стан будинку дійсно покращився, оскільки був утеплений, у ванній кімнаті поклали плитку, провели газ та воду. Добудували сараї, менший із яких вони будували разом, а більший їй не відомо. Також їй відомо, що клумбу позивач не будував.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що знайома з відповідачем ОСОБА_3 з 1992 року та з того ж часу вони дружать та є кумами. ОСОБА_19 у спірному будинку проживала завжди, а вона періодично приходила до неї в гості. Коли ОСОБА_19 вийшла заміж за позивача, вони також проживали у цьому будинку, що належав, як їй відомо зі слів, відповідачці. З ним також з 1995 року проживали старша донька ОСОБА_19 та їх син ОСОБА_6 . Ремонт у будинку робили всі разом, також разом добудовували кухню. За чиї кошти робили ремонт їй не відомо.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком прийомної доньки позивача по справі ОСОБА_1 та дочки відповідача ОСОБА_3 . З 2009 року він був у будинку батьків його дружини, з якими ще проживав їх син. Батьки дружини зробили водопровід, він купував комплектуючі. Дочка купувала їм бойлер, огорожу робив позивач по справі, ОСОБА_21 . Він разом із ОСОБА_22 доробляв те, що побудували у 2020-2021 роках. Також разом будували курятник. В спірному будинку він бував постійно, десь один раз на місяць. Оскільки у ОСОБА_22 не було ніяких інструментів, він особисто дарував йому такі. Знає, що офіційно ОСОБА_21 не працював.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є двоюрідною сестрою відповідача по справі. Будинок, у якому відповідач ОСОБА_3 проживала разом з сім`єю, вона отримала у спадщину. Ремонт у будинку сторони робили під час шлюбу, вона особисто давала сестрі гроші на ремонт. Позивач ОСОБА_21 підторговував на базарі, а ОСОБА_19 постійно працювала та намагалася заробити більше. Також, остання казала, що для ремонту вона брала кредити, крім того позивач брала кошти у неї. Оскільки сторони були у шлюбі, то ремонт вони і робили разом, але у ОСОБА_22 не було ініціативи, та його участь у проведенні ремонту була мінімальна.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Уманського міськвиконкому Черкаської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб 02.09.1994, актовий запис про шлюб № 4К30, прізвища після реєстрації: чоловіка ОСОБА_24 , дружини ОСОБА_24 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі за № 2-1236, виданим Очеретяною В.В., державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_8 та відповідач по справі ОСОБА_3 . Свідоцтво видане щодо жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Право власності на 1/2 вищевказаного житлового будинку за ОСОБА_3 зареєстроване 18.04.1996, що підтверджується відміткою у такому свідоцтві.

Крім того, у відповідності до договору про порядок користування житловим будинком, укладеного 13.08.1997, зареєстрованого за № 2-3045 (бланк серії НА № 0917068), між спадкоємцями ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_3 , оформивши право власності на спадкове будинковолодіння, по 1/2 частці за кожною, домовилися про встановлення порядку користування житловим будинком. Визначений порядок користування ОСОБА_25 належною їй 1/2 частиною житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений Уманським БТІ, що підтверджується відповідною відміткою на такого договорі.

Право власності за відповідачем ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджується технічним паспортом на вказаний житловий будинок, складений станом на 26.06.1998. У технічному паспорті також наявна відмітка про колишнього власника, батька відповідача ОСОБА_7 , та про нових власників. Крім того, міститься інформація про експлікацію земельної ділянки.

Згідно будівельного паспорту виготовленого у 2003 році Управлінням містобудування і архітектури виконавчого комітету Уманської міської ради на замовлення ОСОБА_3 , останній рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 14.08.2003 за № 411, дозволено реконструкцію житлового будинку з добудовою веранди розміром 3,2х3,1 м на земельній ділянці, що знаходиться у її, ОСОБА_3 , власності по АДРЕСА_1 . Також будівельний паспорт містить акт обстеження земельної ділянки, загальні умови по кресленням генпланів, генплан виданий забудовнику ОСОБА_3 із зазначенням експлікації.

Земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Уманської міської ради № 2.17-13/24 від 18.12.2002, передано у приватну власність по 50 % кожній ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , що підтверджується державним актом серії ІІ-ЧР № 031650.

У відповідності до робочого проекту газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 , зробленого на замовлення ОСОБА_3 , ВАТ «Уманська СПМК-2», було розроблено такий проект із деталізацією умов реалізації (специфікація газопроводу).

Технічні умови на проектування газопостачання індивідуального житлового будинку від 12.02.2003 видані на ім`я ОСОБА_3 , із додатками у виді генплану ділянки та схеми газопроводу та погоджені начальником ВТК ВАТ «Уманьгаз».

Згідно робочого проекту водопостачання та каналізації житлового будинку АДРЕСА_1 саме ОСОБА_3 зверталася із замовленням щодо підключення до будинку до цих комунікацій та технічні умови № 100 від 25.07.2013 були видані на ім`я замовника ОСОБА_3 , які були дійсними до 25.07.2015. Матеріали робочого проекту містять відомість робочих креслень та інші необхідні для підключення будинку до систем водопостачання та водовідведення проекти-схеми.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2022 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був розірваний. Згідно рішення суду з позовом про розірвання шлюбу звернулася ОСОБА_3 , яка зазначала, що підставою стало те, що сторони мають різні характери та різні погляди на життя, при цьому ОСОБА_1 заперечував проти розірвання шлюбу, вказуючи, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності.

У відповідності до висновку № 21/12-22/БУД ПП «Техбудсервіс» було проведено будівельно-технічне дослідження по житловому будинку АДРЕСА_1 та встановлено, що вартість будинковолодіння за вищевказаною адресою, визначена в рамках порівняльного підходу, до проведення поліпшень та добудови, становить (без ПДВ) 446 762,00 грн.

Вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, а саме будівництва веранди, становить 455 315,00 грн.

Вартість будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначена в рамках порівняльного підходу, після проведення поліпшень та добудови, становить (без ПДВ) 1 012 846,00 грн.

Ступінь будівельної готовності об`єкту незавершеного будівництва веранди згідно розрахунків становить 98,84 %.

Також до висновків будівельно-технічної експертизи додано локальний кошторис на добудову до житлового будинку та капремонт добудови до житлового будинку за підписом директора Техбудсервіс, у якому наявний детальний розрахунок вартості поліпшень, проведених у житловому будинку АДРЕСА_1 , з урахуванням кошторисної трудомісткості та кошторисної заробітної плати та таблиці фотозображень.

Згідно довідки виданої головою квартального комітету при виконавчому комітету Уманської міської ради № 22 від 28.02.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З ним також проживає його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказане також підтверджується відміткою у паспорті громадянина України НОМЕР_2 , виданого 25 вересня 2002 року Уманським РВ УМВС України в Черкаській області, позивача по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме той факт, що позивач по справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08.11.2002.

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 , розпочатої 01.04.1987, на ім`я позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній розпочав свою трудову діяльність з 28.09.1989 та останній запис у трудовій книжці зроблено 06.03.2003 про надання йому одноразової допомоги по безробіттю. За періоди, визначені трудовою книжкою, позивач офіційно був неодноразово працевлаштований, термін перебування його на займаних посадах не перевищував одного року. Підставами звільнення були його заяви про звільнення за власним бажанням. Вказане також підтверджується рядом довідок з місця його роботи про доходи, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми/джерела виплачених доходів, у відповідності до яких, розмір отриманих позивачем доходів мав мінливий характер та розмір його доходів був незначним.

Згідно квитанцій, позивач ОСОБА_1 дійсно за період з 2016 по 2022 рік періодично особисто сплачував кошти за комунальні послуги надані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач по справі ОСОБА_3 у відповідності до трудової книжки НОМЕР_4 , заповненої 16.07.1990, розпочала свою трудову діяльність з 12.07.1990, та на час розгляду справи по суті є працевлаштованою та згідно довідки про доходи № 6 від 06.03.2023 працює в КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради» за основним місцем роботи кухонним робітником та розмір її доходу за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року становить 42099,13 грн. При цьому, трудова книжка була розпочата на її дівоче прізвище « ОСОБА_5 », та яке в подальшому було змінено на « ОСОБА_24 », що підтверджується відміткою та печаткою службової особи, яка заповнювала таку трудову книжку. Щодо довідки про доходи за період з вересня 2022 по лютий 2023 року, вона дійсно видана на ім`я « ОСОБА_3 », тоді як прізвище, ім`я та по батькові відповідача « ОСОБА_3 ». Разом з тим, інформація про працевлаштування останньої у КНП «Уманська центральна міська лікарня» не спростовується даними у трудовій книжці.

Крім того, відповідач до матеріалів справи надала письмові пояснення свідків, а саме її дочки ОСОБА_11 , чоловіка останньої ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , які були допитані в судовому засіданні. Також ОСОБА_26 , який надавав свої послуги у проведенні різноманітних ремонтних робіт у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 , саме ОСОБА_3 , які суд не може взяти до уваги, оскільки такі письмові пояснення оформлені неналежним чином, а саме не засвідчено підпис, не встановлено особу, фізичної особи.

Також відповідач надає суду копії договорів, укладених саме нею з комунальними службами, щодо належного отримання послуг з газопостачання, користування електричною енергією, централізованого постачання холодної води і водовідведення, але зазначений факт не спростовується ні позивачем, ні вимогами чинного законодавства, оскільки такі договорі і укладаються з власниками житлових приміщень.

Відповідач ОСОБА_3 в підтвердження своєї позиції до матеріалів справи надала копії споживчих кредитів, отриманих нею у 2018, 2019 та 2020 роках, які судом також не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони підтверджують лише той факт, що дійсно мали місце отримання нею коштів, але які не доводять обставин подальшого використання цих коштів та з урахуванням положень ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором є об`єктом права спільної сумісної власності, а в даний період сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

Також суд не бере до уваги талон-повідомлення єдиного обліку № 2498 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, наданий відповідачем ОСОБА_3 , згідно якого вона 08.03.2023 звернулася до Уманського РУП із заявою, в якій просить прийняти міри до колишнього чоловіка ОСОБА_1 , з яким вони розлучилися 26.12.2022 і, який після розлучення забрав документи на спірний будинок, оскільки не обґрунтовано яким чином такий доказ стосується предмету позову.

В ході розгляду справи було призначено судову будівельно-технічну експертизу та згідно висновку № СЕ-19/124-23/5221-БТ від 12.12.2023, експертом визначено, що залишкова вартість заміщення 1/2 частини житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , що перебувають у користуванні ОСОБА_3 , за станом на 01.03.2003 (без поліпшень) у цінах, що склалися на момент проведення експертизи (складання висновку експерта) становить 343 018,00 грн.

Виконані у період із 01.03.2003 по 27.09.2022 будівельні роботи (поліпшення) у 1/2 частині житлового будинку та господарсько-побутових будівель і споруд в АДРЕСА_1 , що перебувають у користуванні ОСОБА_3 , а саме: прибудова до основної частини житлового будинку «кухні», демонтаж старої дерев`яної огорожі з хвірткою та влаштування нової з профлиста на металевому каркасі разом із муруванням частини огорожі з бутового каменю разом із сходами та клумбою, відносяться до реконструкції; забезпечення житлового будинку водопостачанням та каналізацією, улаштування системи теплопостачання, а також здійсненого перепланування, шляхом влаштування перегородок, закладання деяких дверних та віконних прорізів і влаштування нових, виконані роботи, які спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану та експлуатаційних показників нерухомого майна (заміна дерев`яних віконних блоків на металопластикові, влаштування міжкімнатних дверних блоків з МДФ, демонтаж дерев`яної і влаштування бетонної підлоги з подальшим її облицюванням керамічною плиткою та лінолеумом, шпаклювання стін, поклейка шпалер, електромонтажні роботи і т.д.), в комплексі відносяться до капітального ремонту; демонтаж господарських будівель, таких як: сарай літ «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Г», вбиральня літ. «Д» та будівництво нових двох сараїв «1» та «2» відноситься до нового будівництва.

Вартість невід`ємних поліпшень (проведених будівельних робіт), здійснених у 1/2 частині домоволодіння по АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_3 у період з 01.03.2003 по 27.09.2022, може складати 293 971,00 грн.

Частка невід`ємних поліпшень, здійснених у домоволодінні у період із 01.03.2003 по 27.09.2022, може складати 46,15 %.

Залишкова вартість заміщення 1/2 частини житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами за станом на 27.09.2022 (з урахуванням поліпшень) у цінах, що склалися на момент проведення експертизи (складання висновку експерта) становить 636 989,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.62 СК України, яка кореспондується з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 08.11.2017 року по справі №6-1447цс17, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ч.1 ст.62 СК України. Для застосування передбачених ст. 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, так і його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою ст. 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Нормами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, дослідження та оцінки всіх доказів, а також зазначення норм матеріального права, якими суд керувався при вирішенні позову.

Разом з тим відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно з частиною першою цієї статті кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тлумачення пункту 1 частини першої ст. 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя майна до шлюбу таке майно є особистою приватною власністю.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок доведення існування підстав, передбачених частиною першою статті 62 СК України, оскільки у даному випадку спростовується презумпція особистої приватної власності відповідача.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування правил, передбачених статтею 62 СК України, збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Разом із цим суд зауважує, що за змістом указаної постанови істотність збільшення вартості майна одного із подружжя передбачає, що доля первинної власності стає незначною, співмірно малою за остаточною ціною. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інші чинники не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат у майно, тобто вирішальне значення мають шляхи та способи збільшення такої вартості, яка має бути доведена тим з подружжя, хто претендує на таке майно.

Тобто застосування вказаних норм не виключає можливості визнання права спільної сумісної власності на об`єкт права особистої приватної власності одного з подружжя з подальшим визначенням часток при поділі такої власності лише з урахуванням особистих і спільних майнових та трудових затрат кожного з подружжя.

Натомість, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснення реконструкції, капітального ремонту спірного об`єкта майна, належного на праві особистої приватної власності ОСОБА_3 , за рахунок спільних сумісних коштів як подружжя, їх сумісної трудової діяльності, у тому числі позивачем не доведено істотне збільшення вартості спірного майна, оскільки як вбачається з матеріалів справи, частка виконаних під час проживання сторін у шлюбі поліпшень у загальній вартості спірного будинку становить 46,15 %, що не можна вважати істотним в такому розумінні, що б визначав можливість визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя в розумінні ч. 1 ст. 62 СК України.

Самі по собі факти участі позивача в невід`ємних поліпшеннях (проведених будівельних робіт з реконструкції, капітального ремонту та нового будівництва) належного відповідачу будинку під час перебування позивача в шлюбі з ОСОБА_3 та сплата ним комунальних послуг, за відсутності істотного збільшення вартості спірного майна не є достатньою підставою для визнання такого майна спільним майном подружжя.

За даних обставин суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання спільною сумісною власністю його та ОСОБА_3 як подружжя житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог вказаної вимоги слід відмовити. Така відмова в задоволенні первісної вимоги визначає відсутність підстав для задоволення інших похідних вимог щодо здійснення поділу 1/2 частини належного відповідачу житлового будинку з надвірними спорудами за вищевказаною адресою, адже право власності на спірне майно було оформлене за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, тому згідно ст. 57 СК України спірне майно є особистою приватною власністю відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст. 141 ЦПК України та з огляду на ухвалення рішення на користь відповідача, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст. ст. 57, 62 СК України, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 355 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 28.11.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський