Справа № 199/1985/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30.12.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Заплюсвічка К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку загального позовного провадження (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої з відповідача стягнуті аліменти на підставі рішення Володарського районного суду Донецької області від 10.03.2020 р. Шлюб між подружжям припинений в результаті його розірвання на підставі вказаного судового рішення. З виконання виконавчого листа, виданого судом, відкрито виконавче провадження НОМЕР_3; в результаті невиконання відповідачем судового рішення виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 217754,00 грн. Дитина проживає з позивачем та вітчимом, якого вважає батьком, позивач не працює, отримує допомогу, як внутрішньо - переміщена особа, вітчим працює на посаді менеджера ділянки ручого сортування посилок (м. Київ) в ТОВ »Нова пошта» та отримує дохід.

Посилаючись у позові на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, більше 4 років не підтримує стосунків з дитиною та не сплачує аліменти, а також на те, що відповідач є боржником у виконавчому провадженні зі сплати аліментів, у позові й заявлено вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В окремо поданій суду заяві представник позивача просив суд про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити позов.

Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності третьої особи.

Суд ухвалює рішення на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, сторони у цій справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 32).

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 10.03.2020 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено: розірвано шлюб між ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_2 серія ВК, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) зареєстрований виконкомом Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області 29.08.2014 року за актовим записом № 15, а також стягнуто з ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_2 серія ВК, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88144224).

Постановою головного державного виконавця Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Азархової О.Ю. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення про стягнення аліментів (а.с. 45 - 46, 50 - 51).

Розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становить 217746,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою - розрахунком державного виконавця (а.с. 23 - 24).

Місце проживання відповідача зареєстровано за наступною адресою: АДРЕСА_2 , про що надана відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру від 10.10.2024 р.

Відповідач не є внутрішньо - переміщеною особою, що підтверджується відповіддю з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.

У відповіді на адвокатський запит про стан виконання судового рішенняповідомлено про те, що на момент відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було встановлено, що відповідач отримує дохід у ПрАТ «ММК імені Ілліча», та 02.07.2020 р. виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, але кошти на депозитний рахунок відділу держаної виконавчої служби не надходили (а.с. 33 - 35).

Висновок органу опіки та піклування на підставі ч. 5 ст. 19 СК України суду не наданий.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з невиконання батьком дитини батьківських обов`язків та регулюються ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 7 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7, ч.ч. 1-4 ст. 150, ст. 155, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 СК України, ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 150, ч. 1 та ч. 2 ст. 155, ч. 1 ст. 179, ч. 2 ст. 179, ст. 182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191, ст. 242, ч. 1 ст. 243, ч. 1 ст. 247 СК України.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову повністю, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначаються Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Частиною першою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Випадки, за наявності яких суд має право збирати докази, в даній справі відсутні.

Клопотань про витребування доказів судом не заявлено.

Вимоги щодо доказів визначені у ст.ст. 76 -80 ЦПК України, зокрема, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Стандарт доказування розуміється як сукупність критеріїв, на підставі яких суд ухвалює рішення у справі; ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Йдеться про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

На підтвердження позовних вимог позивачем надані письмові докази (у копіях): свідоцтво про народження дитини, рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, постанову державного виконавця та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідь на адвокатський запит про стан виконання судового рішення, довідки про взяття позивача та її доньки на облік, як внутрішньо - переміщених осіб, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження порушено за ст. 164 КК України), довідку з місця роботи ОСОБА_5 (вітчим дитини ) та інформацію про розмір його доходу (а.с. 15 - 17), довідку про склад сім`ї позивача тощо.

Позбавлення батьківських прав це крайній захід; позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і тільки за наявності вини в діях батьків. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Як встановлено судом, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою в районі проведення воєнних (бойових) дій (Маріупольська територіальна громада), внаслідок чого виконавчі дії на даній території не проводяться; відповідач не є ВПО, він не скористався правом брати участь у судових засіданнях, а його виклик здійснювався судом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, доступ до якого обмежений для громадян, які залишилися на ТОТ. Оскільки жоден з наданих позивачем доказів не доводить ті обставини, які мають значення для справи і на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, тобто доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку чим вочевидь невиконання позивачем обов`язку доказування у цій справі, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Стосовно розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264- 265, 273, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 09.01.2026 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї