Єдиний унікальний номер справи № 760 /4155/24
Провадження №22-ц/824/717/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Болотова Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Анюти Миколаївни,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Анюти Миколаївни.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Анюти Миколаївни - повернуто скаржнику без розгляду. Роз`яснено заявнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції щодо повернення скарги без розгляду, скаржник звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначила, що суд помилково виходив з припущення, що порушення скаржником вимог ч.ч.1,2 ст.183 ЦПК України є належною та безумовною підставою для залишення скарги на дії державного виконавця, поданої в порядку судового контролю за виконанням судового рішення. Зазначає, що обов`язок суду першої інстанції полягав у перевірці отриманої ним скарги на відповідність вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України. У випадку виявлення недоліків скарги на дії державного виконавця , суд мав керуватися ч.1 ст.185 ЦПК України та постановити ухвалу про залишення зазначеної скарги без руху та надати строк для усунення виявлених недоліків скарги.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву зазначив, що скарга не відповідає вимогам закону, оскільки у ній не зазначено повного найменування боржника та його представника, їх місця проживання чи перебування, або місцезнаходження. Також в порушення вимог ч.2 ст.183 ЦПК України до скарги не додано доказів направлення копії такої скарги іншим учасникам справи (провадження), якими у даному випадку є боржник та державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун А.М.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви, виходячи з такого.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції керувався положеннями ст. 183 ЦПК України. В той же час суд не звернув увагу на те, що положеннями ст.. 183 § 2 «Заяви з процесуальних питань» глави 1 Розділу III «Позовне провадження» ЦПК України регулюються загальні вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, які подаються виключно з процесуальних питань при розгляді справ позовного провадження, в тому числі на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень. При цьому вказана процесуальна норма не стосуються та не регулює питання подачі саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення. Вказані процесуальні правовідносини регулюються розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у ряді постанов, зокрема від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20 (провадження № 61-15478св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 569/12949/20 (провадження № 61-15532св20), від 28 липня 2021 року у справі № 509/4648/14-ц (провадження № 61-7851св21).

Розділом VIІ ЦПК України визначено компетенцію загального суду щодо судового контролю за виконанням судових рішень.

Положеннями ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як роз`яснено в п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, передбачені положеннями Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Зокрема, позовна заява повинна містити найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування сторін та інших учасників справи. Позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, а якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, що у скарзі не зазначено повного найменування боржника та його представника, їх місця проживання чи перебування, або місцезнаходження. Також до скарги не додано доказів направлення копії такої скарги іншим учасникам справи (провадження), якими у даному випадку є боржник та державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун А.М.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те , що обов`язок суду першої інстанції полягав у перевірці отриманої ним скарги на відповідність вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України. У випадку виявлення недоліків скарги на дії державного виконавця суд мав керуватися ч.1 ст.185 ЦПК України та постановити ухвалу про залишення зазначеної скарги без руху, надавши строк для усунення виявлених недоліків.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для повернення скарги були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених ст. 183 ЦПК України.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року скасувати, направити справу для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.Р. Гаращенко

Є.В. Болотов