С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/5232/25
В справі 760/8838/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

28 листопада 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

ІІ. Описова частина

15 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги Позивачка ОСОБА_1 мотивує наступним.

Вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 11 жовтня 2000 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 11.10.2000, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві.

У період перебування в шлюбі Позивачкою та Відповідачем було придбано квартиру та земельну ділянку, які Позивачка вважає спільною сумісною власністю подружжя.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку підтверджується Свідоцтвом на право власності серія НОМЕР_2 від 14.11.2008, було зареєстрована на ім`я Відповідача. Вартість квартири становить 1015040 гривень 00 копійок і зазначена в Акті прийому-передачі об`єкту інвестування (квартири) № 2898 від 11.11.2008 за Договором № К1ІТР-000846 про участь у фонді фінансування будівництва від 20 червня 2008 року.

Земельна ділянка з кадастровим номером :23:047:0001 розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Сувидська с/р, с/т "Промінь". Право власності на неї підтверджується державним актом на право власності серії ЯА № 410781 від 10.05.2005, і також зареєстроване за Відповідачем.

Позивачка зазначає, що з вересня 2021 року Відповідач проживає окремо від неї у місті Свиноустя Західнопоморського воєводства Польщі, відносини з нею не підтримує, спірним майном не опікується, при цьому всі витрати по утриманню квартири та земельної ділянки несе вона особисто.

Позивачка наголошує, що майно було придбане нею та Відповідачем у період шлюбу за спільні кошти, оскільки на час придбання майна вона працювала і надавала на це зароблені нею кошти, тому воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Посилаючись на положення статей 60-71 Сімейного кодексу України, статей 372 Цивільного кодексу України, Позивачка просить здійснити поділ спільного майна з Відповідачем шляхом визнання за нею 1/2 частки у праві власності на квартиру та 1/2 частки земельної ділянки.

Ухвалою від 17 квітня 2024 року у справі відкрите загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року було закрите підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник Позивачки заявив клопотання про надання можливості подати до суду заяву про зміну предмета позову (уточнення переліку майна), однак суд не знайшов для цього підстав, враховуючи, що у справі розпочато розгляд по суті. Тому справа розглядається за наявними матеріалами.

Відповідач відзив до суду не подав, своєї участі у судовому засіданні безпосередньо чи через представника - адвоката - згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не забезпечив, у зв`язку з чим, справу розглянуто за відсутності Відповідача.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення представника Позивачки, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 7 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з частиною 2 цієї статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частинами 1, 2 статті 61 Сімейного кодексу України встановлено, що об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2000 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 11.10.2000.

У період перебування у шлюбі сторонами було набуте наступне нерухоме майно:

-11 листопада 2008 року - квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,60 кв.м та житловою площею 52,50 кв.м. Право власності на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності серія НОМЕР_2 від 14.11.2008;

-10 травня 2005 року - земельна ділянка кадастровий номер :23:047:0001, розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, Сувидська с/р, с/т "Промінь". Право власності на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується державним актом на право власності серія Я А № 410781 від 10.05.2005.

Розглядаючи питання належності зазначених об`єктів нерухомості до спільної сумісної власності подружжя, суд виходить з наступного.

Щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 , судом встановлено, що вона була придбана під час перебування сторін у шлюбі на підставі Договору № К1ІТР-000846 про участь у фонді фінансування будівництва від 20 червня 2008 року. Оскільки квартира була набута сторонами в період шлюбу, вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до статей 60, 61 Сімейного кодексу України, не зважаючи на факт реєстрації права власності на неї лише за ОСОБА_2 .

Відповідач не надав суду жодних доказів придбання квартири у його особисту власність чи наявності підстав для відступу від принципу рівності часток подружжя.

Що стосується земельної ділянки кадастровий номер :23:047:0001, то судом встановлено наступне.

Згідно з частиною 1 статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до частини 2 цієї статті особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, яке вона, він одержала (одержав) під час шлюбу в дарунок або у порядку спадкування.

Частиною 3 статті 57 Сімейного кодексу України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, земельна ділянка, інше нерухоме та рухоме майно, яке вона, він придбала (придбав) під час шлюбу на особисті кошти, які належали їй, йому до шлюбу або були одержані нею, ним під час шлюбу в дарунок або у порядку спадкування.

Згідно зі статтею 118 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Право власності та право користування земельними ділянками громадян та юридичних осіб посвідчуються державними актами, які видаються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України набувають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з матеріалами справи земельна ділянка кадастровий номер :23:047:0001 була набута ОСОБА_2 10 травня 2005 року, тобто під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 . Однак дана земельна ділянка була набута в порядку приватизації на підставі державного акта на право власності серія ЯА № 410781 від 10.05.2005, що свідчить про безоплатну передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 .

Безоплатна передача земельної ділянки в порядку приватизації, за своєю правовою природою, прирівнюється до дарування. Тобто, земельна ділянка була набута Відповідачем під час шлюбу в безоплатному порядку, а не за рахунок спільних коштів подружжя. Отже, відповідно до частини 2 статті 57 Сімейного кодексу України, земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_2 і не може бути визнана об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Така правова позиція знаходить своє підтвердження в судовій практиці. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 372/504/18 зазначено, що земельна ділянка, передана безоплатно у власність одному з подружжя в порядку приватизації під час шлюбу, є особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я вона оформлена, оскільки набута безоплатно, а не за рахунок спільних коштів.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 638/18078/19, де суд вказав, що майно, набуте в порядку безоплатної приватизації одним із подружжя, не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя, оскільки таке майно набувається не за рахунок спільних коштів, а безоплатно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню виключно щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Щодо вимог про поділ земельної ділянки кадастровий номер :23:047:0001, то в їх задоволенні належить відмовити, оскільки дана земельна ділянка не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною 1 статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Сімейного кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи принцип рівності часток подружжя у спільній власності, відсутність домовленості між сторонами про інший порядок поділу майна, а також неподільність квартири як об`єкта нерухомості, суд вважає за необхідне здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за кожним з подружжя по 1/2 частці у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог (позов задоволено щодо квартири вартістю 1 015 040 грн, але відмовлено щодо земельної ділянки вартістю 29997 грн, загальна заявлена вартість майна 1 045 037 грн), судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 10451 грн. Частка задоволених позовних вимог становить: 1 015 040 / 1 045 037 = 0,9713 або 97,13%. Отже, з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивачки судовий збір у розмірі: 10 451 х 0,9713 = 10 150,40 грн.

Крім того, Позивачкою понесені витрати на оплату експертної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 1500 грн. Однак, оскільки позовні вимоги щодо поділу земельної ділянки не задоволені, ці витрати залишаються на Позивачці і стягненню з Відповідача не підлягають.

У зв`язку з постановленням рішення про часткове задоволення позову підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані згідно з ухвалою суду від 20.02.2025, у вигляді арешту на майно.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 1/2 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,60 кв.м та житловою площею 52,50 кв.м.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 1/2 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,60 кв.м та житловою площею 52,50 кв.м.

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 10150,40 гривень.

3.Скасувати заходи забезпечення, застосовані згідно з ухвалою суду від 20.02.2025, у вигляді арешту на наступне майно:

-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :23:047:0001, розташовану за адресою: Київська обл, Вишгородський р-н, Сувидська с/р, с/т «Промінь».

-Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивачка: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;.

Суддя: