Дата документу 24.12.2025 Справа № 335/1168/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/1168/25 Пр. № 22-ц/807/1330/25Головуючий у 1-й інстанції: Соболєва І.П. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.

за участі секретаря Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» (надалі АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ») про стягнення попередньої оплати вартості квартири

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (а.с.3-9), в якому просила стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2089761,06 грн., яка складається з: 1313853,00 грн. - сума забезпечувального платежу (попередньої оплати вартості квартири); 650886,06 грн. - інфляційне збільшення; 125022,00 грн. - 3% річних, а також понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 15140,00,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Соболєву І.П. (а.с.44). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.45-46) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.82-83) з метою забезпечення позову ОСОБА_1 накладено арешт на грошові кошти, що належать АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ», які розміщені на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить на праві приватної власності АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» в межах ціни позову розміром 2089761,06 грн. Заходи забезпечення позову застосовувати до ухвалення остаточного рішення у справі № 335/1168/25.

25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд Запорізької області на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року (ст. 82 ч. 3 ЦПК України).

Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року (а.с.108-114) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Стягнуто з АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість розміром 2089761,06 грн., яка складається з: 1313853,00 грн. - сума забезпечувального платежу (попередньої оплати вартості квартири); 650886,06 грн. - інфляційне збільшення; 125022,00 грн. - 3% річних.

Стягнуто з АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 15140,00 грн.

Стягнуто з АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 17000,00 грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2025, щодо накладення арешту грошові кошти, що належать АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ», які розміщені на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить на праві приватної власності АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ», в межах ціни позову розміром 2089761,06 грн., продовжитимуть діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» у своїй апеляційній скарзі (а.с.122-141) просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2025 року про накладення арешту на грошові кошти, що належать АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ», які розміщені на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить на праві приватної власності АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ», в межах ціни позову розміром 2089761,06 грн.; судові витрати покласти на позивача.

В автоматизованому порядку 02.06.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кухаря С.В. та Онищенка Е.А. (а.с.155). Ухвалою апеляційного суду від 03.06.2025 року (а.с.156) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 10.06.2025 року (а.с.159). В автоматизованому порядку 11.06.2025 року суддею Трофимовою Д.А. замінено суддю Кухаря С.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останнього (а.с.160-161). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 11.06.2025 року (а.с.162), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.163), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка - а.с.203).

Позивач подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с.177-192).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 213) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника апелянта (відповідача) у цій справі (а.с. 204-212).

У судовому засіданні 15.10.2025 року (а.с. 227-229) апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи по суті, заслухано доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, досліджено матеріали справи, у розгляді цієї справи оголошено перерву з ініціативи апеляційного суду.

У дане судове засідання повідомлена апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі додатково через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.с.237), позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності позивача ОСОБА_1 за присутності представника останньої адвоката Бєлікова О.С. (а.с. 193) та представника відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» - адвоката Кінько О.В. (а.с. 207, остання в режимі відеоконференції).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді доповідача, додаткові пояснення представників сторін адвокатів: Бєлікова О.С. (позивача - а.с. 193) та Кінько О.В. (відповідача - а.с. 207, остання в режимі відеоконференції), перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 3 - 4, 12 - 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-283 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Оскільки судом першої інстанції було встановлено, що 29.10.2020 між АТ «ЗАКРИТИЙ НВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» (далі відповідач, Майбутній Продавець), від імені, в інтересах, та за рахунок якого діяло ТОВ «КОМПАНІЯ 3 УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ПОРТОФІН», та громадянкою України ОСОБА_1 (далі позивач, Майбутній Покупець) був укладений попередній договір купівлі-продажу, посвідчений Якіб`юк Ю.А, приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 4263 (далі Договір). Згідно з п. 3.1. Договору Сторони погодили, що вартість (ціна продажу) Квартири за Основним договором дорівнює розміру Забезпечувального платежу, що має бути сплачений Майбутнім Покупцем згідно з Розділом 3 цього Договору. Вартість (ціна продажу) Квартири є договірною, встановленою за погодженням Сторін та є істотною умовою Основного договору. Пунктом 3.3. Договору встановлено, що розмір Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири) на момент укладення цього Договору визначений Майбутній Продавцем та становить 1759122,63 грн., без ПДВ, та може бути змінений на умовах, передбачених п. 3.5, п. 4.4, 4.5, п.п. 5.4.7, п.п. 5.4.5, п. 6.3. цього Договору. Відповідно до п. 3.5. Договору Сторони погодили, що Забезпечувальний платіж (Попередня оплата вартості Квартири), може бути сплачений як одним платежем, так i частинами відповідно до Графіку сплати Забезпечувального платежу (Додаток № 3 до цього Попереднього договору). Так, згідно з Графіком сплати Забезпечувального платежу (Додаток № 3 до Договору) розмір Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири) на момент укладення цього Договору визначений Майбутнім Продавцем та становить 1759122,63 грн., без ПДВ, з якої 1231395,00 грн. сплачуються Майбутнім Покупцем у строк до 30.10.2020 року включно, а решта суми 527727,63 грн. сплачується Майбутнім Покупцем у строк до 31.08. 2021 року в наступному порядку: перший платіж 29 жовтня 2020 року 30 жовтня 2020 року у сумі 1231395,00 грн. У випадку не внесення Майбутнім Покупцем до 31.08.2021, залишкового платежу в розмірі 527727,63 грн., несплачена сума Забезпечувального платежу буде збільшена на 25% (двадцять п`ять відсотків) та сплачується відповідним чином, що викладено у додатку № 1 до цієї позовної заяви (Графік сплати Забезпечувального платежу). Розділом 5 Договору встановлені права та обов`язки Сторін. Відповідно до п. 5.1. Договору Майбутній Продавець має право, зокрема: вимагати від Майбутнього Покупця належного виконання грошових зобов`язань за цим Договором; розірвати даний Договір в односторонньому порядку на умовах, визначених у Розділі 6 даного Договору. Відповідно до п. 5.2.7. Договору Майбутній Продавець зобов`язаний будь-яке повернення коштів Майбутньому Покупцю здійснювати виключно в безготівковій формі шляхом переказу на банківський рахунок Майбутнього Покупця, вказаний у Розділі 10 даного Договору, або повідомлений Майбутньому Продавцю на умовах, передбачених п.п. 5.4.11 даного Договору. Пунктом 5.3. Договору визначено, що Майбутній Покупець має право, зокрема: вимагати від Майбутнього Продавця належного виконання зобов`язань за цим Договором. Згідно з п. 5.4. Договору Майбутній Покупець зобов`язаний, зокрема: належним чином виконувати грошові зобов`язання за цим Договором; до моменту підписання Основного договору внести Забезпечувальний платіж (Попередню оплату вартості Квартири) на умовах, в обсягах та у строки, що передбачені цим Договором. Розділом 6 Договору встановлена відповідальність Сторін. Так, згідно з п. 6.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим Договором. Відповідно до п. 6.4. Договору у випадку порушення Майбутнім Покупцем порядку оплати Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири), згідно з Розділом 3 даного Договору більш ніж на 30 (тридцять) банківських днів, цей Договір може бути припинено за ініціативою Майбутнього Продавця шляхом направлення Майбутньому Покупцю в порядку, передбаченому п. 8.3, Повідомлення про розірвання. У такому випадку даний Договір припиняє свою дію через 5 (п`ять) календарних днів з дати направлення Майбутнім Продавцем Повідомлення про розірвання. У такому випадку, Майбутній Продавець зобов`язаний повернути Майбутньому Покупцю оплачений ним згідно з Розділом 3 даного Договору Забезпечувальний платіж (Попередню оплату вартості Квартири) протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з моменту розірвання цього Договору (призначення платежу «Повернення сплаченого Майбутнім Покупцем Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири) за Попереднім договором за вирахуванням штрафу») за вирахуванням штрафу в розмірі 20 (двадцяти) % від суми Забезпечувального платежу (попередньої оплати вартості Квартири), визначеного Розділом 3 даного Договору та вартості відновлення первісного стану Квартири, у випадку, якщо за заявою Майбутнього Покупця проводилися будь-які перепланування у Квартирі. Сторони дійшли згоди, що підтвердженням повернення Майбутньому Покупцю оплаченого ним згідно з Розділом 3 даного Договору Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири), на умовах та в порядку, передбаченому даним пунктом, є виписка з рахунку Майбутнього Продавця. Надання будь-якого роду підтверджень від Майбутнього Покупця в такому випадку непотрібно. Витрати, пов`язані з поверненням грошових коштів на рахунок Майбутнього Покупця несе Майбутній Покупець. Згідно із квитанцією № 073010035 від 29.10.2020, позивачкою на виконання своїх зобов`язань згідно умов Договору сплачено частину Забезпечувального платежу (Попередня оплата вартості Квартири) у розмірі 1231395,00 грн. відповідно до Графіку сплати Забезпечувального платежу (Додаток № 3 до Договору) у строк до 30.10.2020. Згідно платіжних інструкції від 23.12.2021 № 0.0..1, № 0.0..1, № 0.0..1, ОСОБА_1 сплачено частину залишкової суми Забезпечувального платежу (Попередня оплата вартості Квартири) у розмірі 82458,00 грн. Разом з цим, відповідно до листа ТОВ «КОМПАНІЯ 3 УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ПОРТОФІН» Вих. № 3С-34 від 12.11.2021 відповідачем розірвано Договір в односторонньому порядку з 19.11.2021 на підставі п. 6.4. Договору. Відповідно до п. 6.4. Договору сторони передбачили, що у випадку порушення Майбутнім Покупцем порядку оплати Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири), згідно з Розділом 3 даного Договору більш ніж на 30 (тридцять) банківських днів, цей Договір може бути припинено за ініціативою Майбутнього Продавця шляхом направлення Майбутньому Покупцю в порядку, передбаченому п. 8.3, Повідомлення про розірвання. У такому випадку даний Договір припиняє свою дію через 5 (п`ять) календарних днів з дати направлення Майбутнім Продавцем Повідомлення про розірвання. У такому випадку, Майбутній Продавець зобов`язаний повернути Майбутньому Покупцю оплачений ним згідно з Розділом 3 даного Договору Забезпечувальний платіж (Попередню оплату вартості Квартири) протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з моменту розірвання цього Договору (призначення платежу «Повернення сплаченого Майбутнім Покупцем Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири) за Попереднім договором за вирахуванням штрафу») за вирахуванням штрафу в розмірі 20 (двадцяти) % від суми Забезпечувального платежу (попередньої оплати вартості Квартири), визначеного Розділом 3 даного Договору та вартості відновлення первісного стану Квартири, у випадку, якщо за заявою Майбутнього Покупця проводилися будь-які перепланування у Квартирі. Як вбачається із листів від 19.01.2023 та 14.03.2023 ОСОБА_1 було повідомлено ТОВ «КОМПАНІЯ 3 УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ПОРТОФІН» про банківські реквізити для здійснення повернення грошових коштів перерахованих по Договору. Проте, станом на час звернення до суду з позовною заявою та на час ухвалення судом рішення, відповідачем не повернуті грошові кошти, сплачені позивачкою за Договором, а саме частина Забезпечувального платежу (Попередня оплата вартості Квартири) у розмірі 1313853,00 грн. Отже, відповідач не виконав свої зобов`язання, передбачені умовами Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Позивачка вважає авансом сплачені нею грошові кошти за Договором, а саме частина Забезпечувального платежу (Попередня оплата вартості Квартири) у розмірі 1313853,00 грн.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, завдаток є способом забезпечення виконання зобов`язання та одночасно є способом платежу. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. На відміну від завдатку, аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, а також висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14-ц (провадження № 61-6475св20) та від 08 квітня 2021 року у справі № 640/19696/17 (провадження № 61-2624св20).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції встановив, що між сторонами була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу квартири, позивач у рахунок попередньої оплати вартості зазначеного нерухомого майна передав відповідачу грошову суму в розмірі 1313853,00 грн., як авансовий платіж в рахунок сплати вартості об`єкту нерухомого майна, однак основний договір купівлі-продажу не був укладений, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача внесеного позивачем авансу. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року в справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2012 року в справі № 6-82цс13 та підтриманий Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27 травня 2020 року в справі № 757/76875/17-ц, від 30 жовтня 2019 року в справі № 523/15764/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 461/5297/16-ц, від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14. При цьому, відсутність вини в не укладанні договору купівлі-продажу правового значення не мають та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку повернути сплачений за попереднім договором аванс, оскільки чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору.

В силу положень частини третьої статті 635 ЦК України припиняються зобов`язання сторін укласти основний договір, що унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення у набувача права власності на майно. Проте припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії. Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2021 року в справі № 551/980/19 та від 15 липня2020 року в справі № 205/5667/16-ц. Враховуючи наведене суд першої інстанції вважав, що сума, яка названа в попередньому договорі є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти, а тому, порушене право позивача на повернення коштів (авансу) за будь-яких умов підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на його користь переданих/отриманих грошових коштів в тому розмірі та сумі, в яких вони передавалися, а саме в розмірі 1313853,00 грн.

Щодо позовної вимоги стягнення з Відповідача інфляційних втрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми в порядку статті 625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в Постанові від 08.11.2019 року по справі № 127/15672/16-ц). Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Стаття 625 ЦК розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на не договірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу). При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 22 вересня 2020 року по справі № 918/631/19 (провадження № 12-42гс20).

19.11.2021 Договір було розірвано відповідачем в односторонньому порядку з 19.11.2021 на підставі п. 6.4. Договору. Відповідно до п. 6.4. Договору у випадку порушення Майбутнім Покупцем порядку оплати Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири) Договір може бути припинено за ініціативою Майбутнього Продавця шляхом направлення Майбутньому Покупцю Повідомлення про розірвання. У такому випадку, Майбутній Продавець зобов`язаний повернути Майбутньому Покупцю оплачений ним згідно з Розділом 3 даного Договору Забезпечувальний платіж (Попередню оплату вартості Квартири) протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з моменту розірвання Договору за вирахуванням штрафу в розмірі 20 (двадцяти) % від суми Забезпечувального платежу, визначеного Розділом 3 Договору. Отже, у відповідача виникло зобов`язання з повернення позивачці оплаченого нею Забезпечувального платежу (Попередня оплата вартості Квартири) у розмірі 1 231 395,00 грн протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з моменту розірвання Договору, а саме з 19.11.2021, та частини залишкової суми Забезпечувального платежу у розмірі 82 458,00 грн з 24.12.2021. Позивачкою було здійснено розрахунки заборгованості з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат за період з 19.11.2021 по 24.12.2021 на суму заборгованості 1231395,00 грн та з 24.12.2021 по 20.01.2025 на суму заборгованості 1313853,00 грн. Відповідно до розрахунків за період з 19.11.2021 по 24.12.2021 інфляційне збільшення становить 7388,37 грн., 3% річних 3643,58 грн., та за період з 24.12.2021 по 20.01.2025 інфляційне збільшення становить 643497,69 грн., 3% річних 121378,42 грн. За весь період прострочення зобов`язання, а саме з 19.11.2021 по 20.01.2025, інфляційне збільшення становить 650886,06 грн., 3% річних 125022,00 грн. Перевіривши подані позивачем розрахунки, суд першої інстанції прийняв їх до уваги, вважав правильними та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в цій частині, а відтак з АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКИФІВ», за період прострочення зобов`язання, а саме з 19.11.2021 по 20.01.2025, підлягає стягненню інфляційне збільшення у розмірі 650886,06 грн., 3% річних в розмірі 125022,00 грн. На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції вважав, що позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бєлікова О.С. до АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКИФІВ» про стягнення попередньої оплати вартості квартири слід задовольнити, та стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість розміром 2089761,06 грн., яка складається з: 1313 853,00 грн. - сума забезпечувального платежу (попередньої оплати вартості квартири); 650886,06 грн. - інфляційне збільшення; 125022,00 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, в розмірі 15140,00,00 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн., суд першої інстанції зазначав таке.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує обставини, визначені ст. 137 ЦПК України, зокрема й те, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу відбувається за клопотанням сторони. Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. У рішення ЄСПЛ, ухваленому в справі «Бєлоусов проти України», констатовано, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як убачається з наявних у матеріалах справи документів, представником позивача надано письмові докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правову допомогу. Так, позивачкою були надані договір про надання правничої допомоги 20/01/25 від 20.01.2025; додаток № 1 від 20.01.2025 до Договору; ордер на надання правничої допомоги від 28.01.2025; акт надання послуг № 1 від 20.01.2025; акт надання послуг № 29 від 19.03.2025; акт надання послуг № 42 від 09.04.2025; акт надання послуг № 46 від 18.04.2025; акт надання послуг № 43 від 30.04.2025; платіжну інструкцію № 1.88256625.1 від 29.01.2025; платіжну інструкцію № 1.112205669.1 від 31.03.2025; платіжну інструкцією № 1.121456729.1 від 25.04.2025 про оплату ОСОБА_1 суми 17000,00 грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Дослідивши надані стороною позивача письмові докази, суд першої інстанції вважав, що вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно задовольнити повністю, та стягнути з відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКИФІВ» на користь позивачки понесені судові витрати у сумі 17000,00 грн., з урахуванням того, що зазначені витрати документально підтверджені та доведені, а у актах виконаних робіт зазначено їх детальний опис, витрати які просить компенсувати на правову допомогу позивач в розмірі 17000,00 грн. є співмірними складності справи.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Має місце неповне з`ясування обставин судом першої інстанції у цій справі, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, апеляційним судом встановлено, що 29.10.2020 між АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ», від імені, в інтересах, та за рахунок якого діяло ТОВ «КУА «ПОРТОФІН», та громадянкою України ОСОБА_1 був укладений попередній договір купівлі- продажу, посвідчений Якіб`юк Ю.А, приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 4263 (копія а.с. 10-18).

Відповідно до п. 2.1. Договору за даним Попереднім договором Сторони зобов`язуються в строки, встановлені умовами цього Попереднього договору, укласти в майбутньому Договір купівлі-продаж, квартири (далі «Основний договір»), відповідно до якого Майбутній Продавець (в Основному договорі «Продавець») зобов`язуються передати у власність (продати) Квартиру, характеристика якої вказана в п. 1.1.1. статті 1 цього Попереднього договору (надалі «Квартира») в Об`єкті будівництва, а Майбутній Покупець (в Основному договорі «Покупець») зобов`язується, прийняти цю Квартиру та належним чином оплатити її вартість в обсязі, визначеному цим Попереднім договором.

Згідно з п. 3.1. Договору Сторони погодили, що вартість (ціна продажу) Квартири за Основним договором дорівнює розміру Забезпечувального платежу, що має бути сплачений Майбутнім Покупцем згідно з Розділом 3 цього Договору. Вартість (ціна продажу) Квартири є договірною, встановленою за погодженням Сторін та є істотною умовою Основного договору.

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що розмір Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири) на момент укладення цього Договору визначений Майбутній Продавцем та становить 1 759 122,63 грн., без ПДВ, та може бути змінений на умовах, передбачених п. 3.5, п. 4.4, 4.5, п.п. 5.4.7, п.п. 5.4.5, п. 6.3. цього Договору.

Відповідно до п. 3.5. Договору Сторони погодили, що Забезпечувальний платіж (Попередня оплата вартості Квартири), може бути сплачений як одним платежем, так i частинами відповідно до Графіку сплати Забезпечувального платежу (Додаток № 3 до цього Попереднього договору). Так, згідно з Графіком сплати Забезпечувального платежу (Додаток № 3 до Договору) розмір Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири) на момент укладення цього Договору визначений Майбутнім Продавцем та становить 1759122,63 грн., без ПДВ, з якої 1231395,00 грн. сплачуються Майбутнім Покупцем у строк до 30.10.2020 включно (а.с.19), а решта суми 527727,63 грн сплачується Майбутнім Покупцем у строк до 31.08.2021 в наступному порядку: перший платіж 29 жовтня 2020 року 30 жовтня 2020 року у сумі 1231395,00 грн.

У випадку не внесення Майбутнім Покупцем до 31.08.2021, залишкового платежу в розмірі 527727,63 грн., несплачена сума Забезпечувального платежу буде збільшена на 25% (двадцять п`ять відсотків) та сплачується відповідним чином, що викладено у додатку № 1 до цієї позовної заяви (Графік сплати Забезпечувального платежу копія а.с 17-18).

Розділом 5 Договору встановлені права та обов`язки Сторін. Так, згідно з п. 5.1. Договору Майбутній Продавець має право, зокрема: вимагати від Майбутнього Покупця належного виконання грошових зобов`язань за цим Договором; розірвати даний Договір в односторонньому порядку на умовах, визначених у Розділі 6 даного Договору. Відповідно до п. 5.2.7. Договору Майбутній Продавець зобов`язаний будь-яке повернення коштів Майбутньому Покупцю здійснювати виключно в безготівковій формі шляхом переказу на банківський рахунок Майбутнього Покупця, вказаний у Розділі 10 даного Договору, або повідомлений Майбутньому Продавцю на умовах, передбачених п.п. 5.4.11 даного Договору. Абз.1 п.п. 5.4.11 Договору Майбутній покупець зобов`язаний не пізніше 10 календарних днів до вказаної нижче події, повідомити письмово Майбутнього Продавця про банківський рахунок у форматі IBAN, який може використовуватися у разі необхідності повернення грошових коштів Майбутньому Покупцю, та, в подальшому, повідомляти письмово Майбутнього Продавця про зміну таких банківських реквізитів в строк не пізніше 5 (пяти) календарних днів з дня, коли такі зміни відбулися. Пунктом 5.3. Договору визначено, що Майбутній Покупець має право, зокрема: вимагати від Майбутнього Продавця належного виконання зобов`язань за цим Договором. Згідно з п. 5.4. Договору Майбутній Покупець зобов`язаний, зокрема: належним чином виконувати грошові зобов`язання за цим Договором; до моменту підписання Основного договору внести Забезпечувальний платіж (Попередню оплату вартості Квартири) на умовах, в обсягах та у строки, що передбачені цим Договором. Розділом 6 Договору встановлена відповідальність Сторін. Згідно з п. 6.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим Договором. Відповідно до п. 6.4. Договору (а.с. 13 зворот) у випадку порушення Майбутнім Покупцем порядку оплати Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири), згідно з Розділом 3 даного Договору більш ніж на 30 (тридцять) банківських днів, цей Договір може бути припинено за ініціативою Майбутнього Продавця шляхом направлення Майбутньому Покупцю в порядку, передбаченому п. 8.3. Повідомлення про розірвання. У такому випадку даний Договір припиняє свою дію через 5 (п`ять) календарних днів з дати направлення Майбутнім Продавцем Повідомлення про розірвання. У такому випадку, Майбутній Продавець зобов`язаний повернути Майбутньому Покупцю оплачений ним згідно з Розділом 3 даного Договору Забезпечувальний платіж (Попередню оплату вартості Квартири) протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з моменту розірвання цього Договору (призначення платежу «Повернення сплаченого Майбутнім Покупцем Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири) за Попереднім договором за вирахуванням штрафу») за вирахуванням штрафу в розмірі 20 (двадцяти) % від суми Забезпечувального платежу (попередньої оплати вартості Квартири), визначеного Розділом 3 даного Договору та вартості відновлення первісного стану Квартири, у випадку, якщо за заявою Майбутнього Покупця проводилися будь-які перепланування у Квартирі…».

Сторони дійшли згоди, що підтвердженням повернення Майбутньому Покупцю оплаченого ним згідно з Розділом 3 даного Договору Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири), на умовах та в порядку, передбаченому даним пунктом, є виписка з рахунку Майбутнього Продавця. Надання будь-якого роду підтверджень від Майбутнього Покупця в такому випадку непотрібно. Витрати, пов`язані з поверненням грошових коштів на рахунок Майбутнього Покупця несе Майбутній Покупець.

Суд першої інстанції у цій справі мав виходити із презумпції правомірності вищезазначеного правочину (ст. 204 ЦК України) - договору сторін, підписаного без зауважень у встановленому законом порядку сторонами (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною позивача у суді першої інстанції не спростовувались та апеляційному суду не були надані), оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною позивача апеляційному суду не надані, так, у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначеного кредитного договору недійним та стороною позивача апеляційному суду не надано),

- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначений договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Такими обставинами є у цій справі є: - сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов Договору та уклали Попередній Договір; - оплата Майбутнім покупцем частини Забезпечувального платежу на виконання своїх зобов`язань згідно умов Договору в частині Забезпечувального платежу (Попередня оплата вартості Квартири) у розмірі 1231395,00 грн відповідно до Графіку у строк до 30.10.2020; - розірвання відповідачем Договору в односторонньому порядку з 19.11.2021 року на підставі п. 6.4. Договору відповідно до листа ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН» Вих. № 3С-34 від 12.11.2021.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оплата позивачкою грошових коштів в розмірі 82458,00 грн, згідно з платіжними інструкціями від 23.12.2021 року №0.0..1, №0.0..1, №0.0..1 є частиною залишкової суми Забезпечувального платежу (Попередня оплата вартості Квартири).

Оскільки, вищезазначений договір сторін відповідачем розірвано було в односторонньому порядку з 19.11.2021 року на підставі п. 6.4. Договору, що підтверджується листом вих. № 3С-34 від 12.11.2021 та конвертом поштового відправлення з треком №262 на адресу позивачки, зазначену в п. 10 Договору ( АДРЕСА_1 ). Штамп відправлення датований 12.11.2025 року. Поштове відправлення з повідомленням вручене позивачці 04.12.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомленням про вручення поштового відправлення з особистим підписом ОСОБА_1 (а.с.24-26). Зазначеним листом до відома позивачки листом доведено про розірвання Договору в односторонньому порядку та про обов`язок Фонду (АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ») повернути Майбутньому покупцю оплачений платіж протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту розірвання цього Договору за вирахуванням штрафу в розмірі 20 (двадцяти) % від суми Забезпечувального платежу, визначеного Розділом 3 Договору. В зв`язку з тим, що вищезазначений договір сторін не містить інформації щодо банківського рахунку Майбутнього Покупця, ОСОБА_1 необхідно було повідомити банківські реквізити Майбутньому продавця, за якими останній зможе здійснити повернення коштів Майбутньому Покупцю.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що станом на 04.12.2021 року ОСОБА_3 було достовірно відомо, що Попередній договір купівлі-продажу №4263 від 29.10.2020 року з 19.11.2025 року є таким, що розірваний. Позивачці запропоновано надати Фонду (АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ») реквізити для повернення Забезпечувального платежу за вирахуванням 20% штрафу.

Проте, апеляційним судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не повідомила про свої реквізити Фонду (відповідачу АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ»), натомість, різними трьома квитанціями 23.12.2021 року (копії а.с. 20-23) ще перерахувала на рахунок відповідача суму грошових коштів в розмірі 82458,00 грн. (платіжна інструкція № 0.0..1 на суму 27486,00 грн. (а.с.23) + дві однакові платіжні інструкції № 0.0..1 на суму 27486,00 грн. (а.с. 20-21) + платіжна інструкція № 0.0..1 на суму 27486,00 грн. (а.с.23).

Тому, апеляційний суд погоджується із доводами відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» у цій справі про те, що ця сума (82458,00 грн.) не входить до складу Забезпечувального платежу, оскільки її сплачено поза межами дії договору. Умовами Договору не передбачено поновлення його дії на підставі оплати після розірвання Договору.

Також, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що листи позивачки від 19.01.2023 року (копія а.с. 26) та 14.03.2023 року (а.с.27) свідчать про належне повідомлення Фонду (відповідачу АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ») банківських реквізитів для здійснення повернення грошових коштів перерахованих по Договору. Оскільки, апеляційним судом встановлено, що Розділом 5 Договору передбачені права та обов`язки сторін. Зокрема, пунктом 5.2. Договору передбачені обов`язки Майбутнього продавця. Відповідно до п. 5.2.7. Договору Майбутній Продавець зобов`язаний будь-яке повернення коштів Майбутньому Покупцю здійснювати виключно в безготівковій формі шляхом переказу на банківський рахунок Майбутнього Покупця, вказаний у Розділі 10 даного Договору, або повідомлений Майбутньому Продавцю на умовах, передбачених п.п. 5.4.11. даного Договору. Пунктом 5.4 Передбачені зобов`язання Майбутнього покупця, а саме, абз.1 п.п. 5.4.11 Договору Майбутній покупець зобов`язаний не пізніше 10 календарних днів до вказаної нижче події, повідомити письмово Майбутнього Продавця про банківський рахунок у форматі IBAN, який може використовуватися у разі необхідності повернення грошових коштів Майбутньому Покупцю, та, в подальшому, повідомляти письмово Майбутнього Продавця про зміну таких банківських реквізитів в строк не пізніше 5 (пяти) календарних днів з дня, коли такі зміни відбулися. Листи позивачки ОСОБА_1 від 19.01.2023 та від 14.03.2023 року не відповідають критеріям належного повідомлення, так як: - по-перше, листи, в порушення умов Договору (п.п. 5.2.7, 5.4.11), адресовані не Майбутньому продавцю відповідачу АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ», а керівнику ТОВ КУА «ПОРТОФІН» ОСОБА_4 ; - по-друге, відповідно до п. 8.3. Договору, всі повідомлення (пропозиції) за цим Договором, якщо інше не передбачене відповідним пунктом даного Договору, будуть вважатися здійсненими (направленими) належним чином, якщо вони викладені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення та/або вручені особисто Стороні-одержувачу. Датою отримання таких повідомлень (пропозицій) буде вважатися дата їх особистого отримання Стороною-одержувачем або дата поштового штемпеля відділення зв`язку на конверті за місцезнаходженням Сторони-відправника, у разі якщо Сторона- одержувач не бажає та / або не може отримати відповідне письмове повідомлення Сторони-відправника з будь-яких причин. Надаючи оцінку листам позивачки ОСОБА_1 від 19.01.2023 року та від 14.03.2025 року, та визнаючи їх доказами належного повідомлення Майбутнього Продавця про банківські реквізити, суд першої інстанції помилково не звернув належної уваги на те, що порядок відправлення зазначених листів не відповідає умовам п.8.3. Договору, та взагалі листи позивачки не містять обов`язкових реквізитів, притаманних документу відсутній підпис особи-відправника, відсутні докази відправлення повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення або про вручення особисто.

При вищевикладекних обставинах, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені листи не можуть бути доказами належного повідомлення Майбутнім покупцем відповідача про банківські реквізити, оскільки, відсутні підписи та докази відправлення. Листи не містять інформації щодо предмету доказування, не підтверджують обставини повідомлення Майбутнім покупцем належним чином відповідача про банківські реквізити для повернення суми Забезпечувального платежу.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативнее зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1); зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України (ч.2). Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин 1 - 3 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Апеляційним судом встановлено, що умовами договору передбачений двосторонній характер зобов`язання з повернення Забезпечувального платежу, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону. Так,відповідно до п. 6.4 вищезазначеного договору сторін у випадку порушення Майбутнім Покупцем порядку оплати Забезпечувального платежу згідно з Розділом 3 даного Договору більш ніж на 30 (тридцять) банківських днів, цей Договір може бути припинено за ініціативою Майбутнього Продавця…У такому випадку, Майбутній Продавець зобов`язаний повернути Майбутньому Покупцю оплачений ним згідно з Розділом 3 даного Договору Забезпечувальний платіж (Попередню оплату вартості Квартири) протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з моменту розірвання цього Договору... за вирахуванням штрафу в розмірі 20 (двадцяти) % від суми Забезпечувального платежу. Відповідно до п. 5.2.7. Договору Майбутній продавець зобов`язаний будь-яке повернення коштів Майбутньому Покупцю здійснювати виключно в безготівковій формі шляхом переказу на банківський рахунок Майбутнього Покупця, вказаний у Розділі 10 даного Договору, або повідомлений Майбутньому Продавцю на умовах, передбачених п.п. 5.4.11. даного Договору. Абз.1 п.п. 5.4.11. Договору Майбутній покупець зобов`язаний не пізніше 10 календарних днів до вказаної нижче події, повідомити письмово Майбутнього Продавця про банківський рахунок у форматі IBAN, який може використовуватися у разі необхідності повернення грошових коштів Майбутньому Покупцю, та , в подальшому, повідомляти письмово Майбутнього Продавця про зміну таких банківських реквізитів в строк не пізніше 5 (пяти) календарних днів з дня, коли такі зміни відбулися. Тобто у такому зобов`язанні кожна із сторін одночасно є боржником, та кредитором. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому в даному випадку законом. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує свого обов`язку у порядку і строки, встановлені законом, то відповідно друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Частиною 4 статті 612 ЦК України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно з частиною 2 статті 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

В даних зобов`язаннях, відповідач АТ «ЗНФКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» є боржником щодо зобов`язання повернути суму Забезпечувального платежу, а позивачка ОСОБА_1 в даному разі є кредитором. Враховуючи ж, що зобов`язання є двостороннім, позивачка є боржником відносно зустрічного зобов`язання повідомити про банківські реквізити ФОНД (відповідача) для повернення. При цьому, як встановлено вище, неповернення відповідачем Забезпечувального платежу відбулось саме, у зв`язку з порушенням відповідного порядку позивачкою тобто відбулося прострочення кредитора щодо повідомлення відповідача про реквізити для повернення платежу. Таким чином, виконання зобов`язання відповідачем АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ», як боржником у зобов`язанні повернути платіж (після припинення дії договору), було відстрочене на час прострочення позивачкою, як кредитора, так як остання не вчинила дій, необхідних для виконання (не повідомила відповідачу банківські реквізити для повернення платежу). Тобто в такому випадку боржник (відповідач) АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ», не вважається таким, що прострочив, та не повинен нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором (позивачкою) передбачених договором, необхідних дій.

Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. В даній справи попередній договір від 29.10.2020 року укладений у формі, встановленій для основного договору, тобто посвідчений нотаріально. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припинилося внаслідок невиконання позивачкою умов договору зі своєчасної оплати Забезпечувального платежу, відповідно до умов Договору та Додатку №3, а не з причин неукладення договору у встановлений в попередньому договорі строк. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Враховуючи вище наведене, апеляційним судом встановленно, що відповідальність відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» щодо повернення Забезпечувального платежу не настала внаслідок невиконання своїх зобов`язань позивачем щодо повідомлення позивачем в належний спосіб своїх банківських реквізитів.

Положеннями статті 530 ЦК України встановлюються строки (терміни) виконання зобов`язання. Зобов`язання, за яким встановлений строк (термін) виконання, підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За обставинами даної справи, строк виконання зобов`язання передбачений Договором, але, водночас, строк виконання зобов`язання визначено з настанням певної події повідомлення Майбутнім покупцем Майбутньому продавцю банківських реквізитів для повернення Забезпечувального платежу Отже, подія, яка повинна була передувати поверненню Забезпечувального платежу, не настала. Відповідно й не настала відповідальність для відповідача. Статтею 614 ЦК України передбачено, що вина є підставою відповідальності за порушення зобов`язання. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач, в свою чергу, належним чином повідомив позивачку про розірвання Договору та про її обов`язок повідомити Фонду-відповідачу банківські реквізити для повернення платежу. Таким чином, вжив всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Таким чином, апеляційним судом встановлено, що внаслідок дій позивачки ОСОБА_1 для відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» у позасудовому порядку не настала відповідальність за прострочення повернення Забезпечувального платежу, відповідно, відсутнє порушення грошового зобов`язання й відповідальність за таке порушення, в порядку статті 625 ЦК України.

З огляду на вищенаведене, висновок суду першої інстанції у цій справі про стягнення з відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» на користь позивача ОСОБА_1 інфляційних витрат інфляційних втрат у розмірі 650886,06 грн. та 3%річних у розмірі 125022,00 грн. (а.с. 29-30) є необґрунтованим у цій справі.

І хоча суд першої інстанції правильно зазначав, що відсутність вини в не укладанні договору купівлі-продажу правового значення не має та не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку повернути сплачений за попереднім договором аванс, оскільки чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору. В силу положень частини третьої статті 635 ЦК України припиняються зобов`язання сторін укласти основний договір, що унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення у набувача права власності на майно. Проте припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії (правовий висновко у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2021 року в справі № 551/980/19 та від 15 липня 2020 року в справі № 205/5667/16-ц ст. 263 ч. 4 ЦПК України). Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором.

Проте, апеляційним судом встановлено, що разом із цим, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги положення частини 2 статті 636 ЦК України щодо Попереднього договору - Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Оскільки, попередній договір в даній справі було укладено з нотаріальним посвідченням, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України). Підставою розірвання Договору стало невиконання Майбутнім покупцем своїх обов`язків з оплати Забезпечувального платежу, тобто з вини позивачки. Таким чином, припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії. Такою мірою відповідальності є, застосування штрафної санкції в розмірі 20%, яка вираховується від суми Забезпечувального платежу у випадку його повернення внаслідок порушення Майбутнім Покупцем порядку оплати Забезпечувального платежу. «Відповідно до п. 6.4. Договору у випадку порушення Майбутнім Покупцем порядку оплати Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири), згідно з Розділом 3 даного Договору більш ніж на 30 (тридцять) банківських днів, цей Договір може бути припинено за ініціативою Майбутнього Продавця шляхом направлення Майбутньому Покупцю в порядку, передбаченому п. 8.3, Повідомлення про розірвання. У такому випадку даний Договір припиняє свою дію через 5 (п`ять) календарних днів з дати направлення Майбутнім Продавцем Повідомлення про розірвання. У такому випадку, Майбутній Продавець зобов`язаний повернути Майбутньому Покупцю оплачений ним згідно з Розділом 3 даного Договору Забезпечувальний платіж (Попередню оплату вартості Квартири) протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з моменту розірвання цього Договору (призначення платежу «Повернення сплаченого Майбутнім Покупцем Забезпечувального платежу (Попередньої оплати вартості Квартири) за Попереднім договором за вирахуванням штрафу») за вирахуванням штрафу в розмірі 20 (двадцяти) % від суми Забезпечувального платежу (попередньої оплати вартості Квартири), визначеного Розділом 3 даного Договору та вартості відновлення первісного стану Квартири, у випадку, якщо за заявою Майбутнього Покупця проводилися будь-які перепланування у Квартирі». Ці висновки знайшли своє відображення в подальших змінах до ст. 635 ЦК України, які були внесені законодавцем згідно із Законом № 2518-IX від 15.08.2022 року, а саме доповнення її частиною п`ятою «Будь-які платежі на підтвердження зобов`язання за попереднім договором щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості, а також встановлення інших фінансових зобов`язань сторін, крім штрафних санкцій, за попереднім договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості не допускаються». Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що відповідальність позивачки ОСОБА_1 за порушення Договору є такою, що припинилася разом з розірванням Договором.

При вищевикладених обставинах, апеляційним судом вствановлено, що згідно з п.3.3 та п.3.4 Договору ОСОБА_1 мала сплатити АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» Забезпечувальний платіж у розмірі 1759122,63 грн. у строк до 30.10.2020 року. Проте, ОСОБА_1 своє зобов`язання виконала лише частково, сплативши 1231395,00 грн. У зв`язку з частковою сплатою ОСОБА_1 забезпечувального платежу згідно п.3.5 Договору Сторони погодили, що Забезпечувальний платіж сплачується відповідно до Графіку сплати (Додаток №3 до Договору), який передбачає обов`язок ОСОБА_1 сплатити залишок забезпечувального платежу в сумі 527727,63 грн. до 31.08.2021 року. Позивачка зазначений платіж у встановлений строк не здійснила. Відповідно до умов Договору (Додаток №3), у разі порушення строку остаточної сплати, сума залишку збільшується на 25%. Таким чином, залишковий платіж був збільшений на 131931,91 грн. та становив 659659,54 грн. та мав сплачуватись за графіком згідно Додатку №3 до Договору. Загальна сума забезпечувального платежу за Договором, з урахуванням вищезазначеного збільшення, склала 1891054,54 грн.

Відповідно до п. 6.4 Договору, у разі припинення дії Договору з ініціативи АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» внаслідок порушення умов оплати забезпечувального платежу, останній зобов`язаний повернути ОСОБА_1 сплачену суму забезпечувального платежу за вирахуванням штрафу у розмірі 20% від суми забезпечувального платежу, визначеної у Розділі 3 Договору. На момент припинення дії Договору така сума складала 1891054,54, а сума штрафу 20% 378210,91 грн.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 на той час сплатила 1231395,00, сума, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 за вирахуванням штрафу становить 853184,09 грн. Окрім того, ОСОБА_1 23.12.2021 року вже після припинення дії Договорупомилково перерахувала на рахунок відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» суму в розмірі 82458,00 грн. При вищевикладених обставинах, апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у цій справі має право на стягнення з відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» за судовим рішенням у цій справі 935642, 09 грн. (розрахунок: сума забезпечувального платежу за вирахуванням штрафу у розмірі 20% - 853184,09 грн. + помилково перерахована позивачем ОСОБА_1 сума після припинення дії договору - 82184,09 грн.).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» слід задовольнити частково, рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови, позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з АТ «ЗНВКІФ «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» на користь ОСОБА_1 935642,09 грн., в іншій частині вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» задовольнити частково.

Рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ЗЕМЛЯ СКІФІВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 935642,09 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 12.01.2026 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А.Трофимова Д.А.