У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви про забезпечення позову

26 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики (розписками), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 17.12.2025 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, яка була зареєстрована судом 24.12.2025 та передана судді Євтушенку О.І. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в якій вона просить суд: забезпечити майбутній позов шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме, на: квартиру АДРЕСА_1 ; будинок АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 ; квартиру АДРЕСА_6 ; будинок АДРЕСА_7 .

26.12.2025 судом на електронний запит отримано відповідь №2184650 від 26.12.2025 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщеної особи, за адресою: АДРЕСА_8 , що свідчить про реєстрацію місця проживання відповідача в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

Крім того, позивач ОСОБА_1 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до суду 16.12.2025 із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики (розписками), яка була зареєстрована судом 25.12.2025 та передана судді Євтушенку О.І. на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (справа №214/12250/25). Відповідно до змісту позовних вимог ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь основну заборгованість за укладеними договорами позики станом на 22.10.2025 в сумі 59 000 доларів США, відсотки за користування грошовими коштами, згідно укладених договорів, в сумі 33 860 доларів США та 100 000 грн., а також неустойку (пеню) внаслідок неналежного виконання зобов`язань за укладеними договорами в сумі 18 085 доларів США, а всього 110 945 доларів США та 100 000 грн. Також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 12 112 грн. та витрати за подання заяви про забезпечення позову в сумі 605 грн. 60 коп.

Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено буз руху та надано строк для усунення недоліків.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказала, що на її переконання, враховуючи істотну суму позову, яка складає 4 754 797 грн. 33 коп., існує ймовірність відчуження майна відповідачем, що унеможливить виконання судового рішення в подальшому, у зв`язку з чим застосування заявлених нею заходів забезпечення позову є доцільним, співмірним та оправданим. Також вважає, що відповідач вже почав обтяжувати належне йому майно шляхом передачі належних йому об`єктів нерухомості в іпотеку третім особам, що слідує із долучених витягів із Державного реєстру речових прав. Крім того, вона вважає, що сукупна вартість нерухомого майна відповідача, на яке вона просить накласти арешт, значно менша ніж заборгованість, враховуючи орієнтовну вартість двох квартир в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яка становить приблизно 650 000 грн., вартість нежитлового приміщення у с. Чорний Острів, Стрийського району Львівської області, яка становить 300 000 грн., вартість нежитлового приміщення у місті Маріуполі Донецької області, яку важко визначити, враховуючи проведення активних бойових дій та окупації цієї території військами рф, орієнтовану вартість квартири в м. Одеса Одеської області, яка складає 1 500 000 грн. В свою чергу, що стосується квартири в м. Київ та м. Дніпрі, на які накладені іпотечні обмеження з метою забезпечення боргових зобов`язань відповідача, визначити їх вартість складно. Також, позивач просила врахувати, що зареєстроване місце проживання відповідача не входить до переліку, на яке вона просить накласти арешт, а всі можливі спроби досудового врегулювання спору не дали позитивного результату.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Заяву про забезпечення позову, подано фактично після пред`явлення позову до суду з дотриманням порядку, встановленого ч.2 ст.152 ЦПК України.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст та вимоги позовної заяви, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно стати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, заявленим позовним вимогам.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Положенням ч.1 ст.151 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Дослідженням змісту та вимог заяви про забезпечення позову та позовної заяви встановлено, що предмет спору стосується стягнення заборгованості за розписками, відповідно до змісту яких ОСОБА_1 надала у борг ОСОБА_2 , грошові кошти в загальному розмірі 59 000 доларів США, які він на теперішній час не повернув.

Як вбачається з наданих до заяви про забезпечення позову копій документів, відповідачу ОСОБА_2 на праві власності може належати наступне нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 ; будинок АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 ; квартира АДРЕСА_5 ; квартира АДРЕСА_9 .

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, в тому числі письмовими, речовими і електронними доказами, що слідує з вимог ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.78 та ст.79 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Оцінюючи надані позивачем ОСОБА_1 докази, а саме, інформацію, про наявність у відповідача ОСОБА_2 у власності зазначеного вище нерухомого майна, суд вважає зазначені докази недопустимими, оскільки неможливо встановити порядок їх отримання, що викликає сумнів у допустимості цих доказів для прийняття рішення про забезпечення позову, враховуючи наступне.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Для фізичних та юридичних осіб інформація за об`єктом нерухомого майна та суб`єктом речового права надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, або засобів електронної ідентифікації, що мають високий або середній рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», або в паперовій формі.

Відповідно до п. 2 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 р. № 599) (далі Порядку), надавачем інформації з Державного реєстру прав - державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), адміністратор центру надання адміністративних послуг або помічник нотаріуса.

Також, пунктом 3 цього Порядку визначено, що інформація з Державного реєстру прав надається виключно за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у паперовій або електронній формі, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту, що має однакову юридичну силу та містить обов`язкове посилання на Державний реєстр прав. Інформація з Державного реєстру прав про користувачів інформації надається виключно у паперовій формі. Інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається на аркушах паперу форматом А4 (210 х 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків, проставлення підпису надавачем інформації з Державного реєстру прав та/або печатки.

Пунктом 6 Порядку визначено, що інформація з Державного реєстру прав про користувачів інформації містить відомості про всіх осіб, що отримували інформацію з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, обтяження речових прав.

А пунктом 8 цього порядку визначено, що відомості про особу, яка отримує інформацію з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, обтяження речових прав, використовуються виключно для цілей ведення Реєстру та надання інформації у випадках, передбачених законом.

Так, судом встановлено, що з наданої позивачем ОСОБА_1 інформації про наявність у власності відповідача ОСОБА_2 нерухомого майна слідує, що вона отримана через веб-сайт scande.io., а не від безпосередніх надавачів інформації з Державного реєстру прав, визначених

п.2 зазначеного вище Порядку, із зазначенням особи, що отримувала інформацію з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, обтяження речових прав, зважаючи, що із наданих відомостей слідує, що документи, надані позивачем ОСОБА_1 , сформовані 22.10.2025, що викликає сумнів в актуальності наданих відомостей, враховуючи, що заява про забезпечення позову подана до суду через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» лише 17.12.2025.

В свою чергу, суд вважає необхідним зауважити, що отримання інформації позивачем ОСОБА_1 про наявність у власності відповідача ОСОБА_2 нерухомого майна у порядку Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» не свідчить про отримання таких відомостей у визначеному законом порядку за відсутності підтвердження звернення саме позивача ОСОБА_1 до надавача довірчих електронних послуг.

Крім того, суд вважає необхідним зауважити, що позивач ОСОБА_1 при обґрунтуванні необхідності забезпечення позову, шляхом накладання арешту на нерухове майно, визначає його вартість шляхом припущення, не надаючи будь-яких належних та допустимих доказів визначення вартості цього майна у визначений законом спосіб, що позбавляє суд визначити його співмірність із ціною позову, що має суттєве значення для прийняття рішення за цією заявою позивача.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на час звернення позивача ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, останньою не дотримано вимог ст.151 ЦПК України, що до відомостей, необхідних для забезпечення позову, визначених судом вище, а отже, заява підлягає поверненню позивачу з метою приведення її у відповідність вимогам закону для подальшого забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених, чи оспорюваних прав та інтересів, які вона має намір захистити при зверненні до суду.

Вищезазначене рішення суду не позбавляє позивача ОСОБА_1 повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення позову з додержанням вимог, визначених ст.151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.2, 150-153, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики (розписками) про забезпечення позову повернути заявнику ОСОБА_1 .

Копію ухвали невідкладно направити ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано 26 грудня 2025 року.

Суддя О.І. Євтушенко