Справа № 367/9224/23
Провадження №2/367/1013/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Зайцевої А.В.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації. В позовній заяві позивач вказує, що07.05.2022 року по вул. Вокзальна, 23, у м. Буча сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 (далі -пошкоджений автомобіль) під керуванням ОСОБА_2 . ДТП трапилось внаслідок порушення ОСОБА_1 , п. 2.5, 10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст.ст 124, 130 КУпАП, що підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 02.03.2023 по справі № 367/3233/22 та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №101489. На момент ДТП автомобіль Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра» за договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «КАСКО» № l412.0018658 від 18.01.2022 (далі - Договір страхування). ПрАТ «СК «Саламандра» 19.05.2022 року виплатило страхове відшкодування в розмірі 72654,00 грн. відповідно до ЗУ «Про страхування». Договором страхування передбачено, що знос на забезпечений транспортний засіб Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 не нараховується, тому, ПрАТ «СК «Саламандра» здійснило виплату страхового відшкодування у повному обсязі, без врахування зносу. Оскільки, згідно з інформацією, що міститься в ЦБД МТСБУ цивільна відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», то саме до останнього звернулось з вимогою ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» в порядку суброгації 20.05.2022. ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», відповідно до умов Полісу № ЕР204587131, сплатило 12.07.2022 на рахунок ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» страхове відшкодування в розмірі 53 682,10 грн. У зв`язку з недостатністю коштів для покриття фактичних витрат, понесених при виплаті страхового відшкодування, 13.09.2023 представник направила до ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» лист за вих. № 07759/3, яким просила надати розрахунок страхового відшкодування. 20.09.2023 на електронну пошту представника ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» надійшов розрахунок з визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу, відповідно до якого оцінювачем ОСОБА_3 обраховано коефіцієнт фізичного зносу - 0,4547. Таким чином, ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» здійснило виплату страхового відшкодування у порядку суброгації з урахуванням коефіцієнт зносу транспортного засобу. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, враховуючи, що фактичний розмір шкоди становить 72 654,00 грн., а розмір страхового відшкодування - 53 682,10 грн. стягненню підлягають 18 971,90 грн. (знос). 14.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» направило відповідачу вимогу № 07759/1 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), яку ОСОБА_1 не було отримано у відділенні поштового зв`язку, що підтверджується копією конверту, який повернувся на адресу позивача з відміткою повернення - «за закінченням терміну зберігання». Станом на день подачі позовної заяви вимоги до відповідача не виконані. 02.01.2020 року між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020, щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, згідно акту прийому-передачі документів № 09-03 від 14.07.2022 до Договору № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 у ПрАТ «СК «Саламандра» до ОСОБА_1 . Відповідно до пункту 35 Переліку переданих регресних вимог № 03-22 (за період з 01.07.2022 по 30.09.2022), який є невід`ємною частиною договору факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до фактора - ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ». Просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 18 971,90грн. та стягнути 2684,00 грн. судових витрат, що пов`язані з оплатою судового збору; витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом, згідно чинного законодавства щодо подачі відзиву на позовну заяву.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримує, просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення та розглядати справу в його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не подано.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/3233/22 від 02 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП. Згідно даної постанови, 07 травня 2022 року, о 12 годині 35 хвилин, в місті Буча, вулиця Вокзальна, 23, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нечітка хода, від огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився на відео, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. 07 травня 2022 року, о 12 годині 40 хвилин, в місті Буча, вулиця Вокзальна, 23, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_3 , при виїзді з двору будинку, не дав дорогу автомобілю Nissan Juke, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вулиці Вокзальна, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 10.2.Правил дорожнього руху України.

Факт порушення підтверджується протоколом про адміністративні правопорушення серія ААД № 101489 від 07 травня 2022 року, відео записом, на якому ОСОБА_1 підтвердив факт керування автомобілем ЗАЗ 3302 та зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі, схемою місця ДТП від 07 травня 2022 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від. 07 травня 2022 року.

Постанова набрала законної сили 13.03.2023 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП автомобіль Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра» за договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «КАСКО» № l412.0018658 від 18.01.2022, що вбачається з поданої копії договору.

На виконання умов дговору «КАСКО» № l412.0018658 від 18.01.2022 та на підставі акту технічного стану 09.05.2022, акту додаткового огляду транспортного засобу від 09.05.2022, рахунку на оплату по замовленню № 527 від 10.05.2022, виданого ФОП ОСОБА_4 , страхового акту від 19.05.2022 №0040443.05.22/1 та розрахунку до нього, враховуючи повідомлення про подію, яка має ознаки стархового випадку ОСОБА_5 від 09.05.2022 року, ПрАТ «СК «Саламандра» 19.05.2022 виплатило страхове відшкодування потерпілому в розмірі 72 654,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8928 відповідно до ЗУ «Про страхування».

Договором страхування передбачено, що знос на забезпечений транспортний засіб Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 не нараховується, тому, ПрАТ «СК «Саламандра» здійснило виплату страхового відшкодування у повному обсязі, без врахування зносу.

На момент ДТП цивільна відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», серія поліса ЕР № 204587131, діючий поліс на 07.05.2022, франшиза 0,00, ліміт за шкоду майну 130000,00, що вбачається з роздруківки інформації, що міститься в ЦБД МТСБУ.

20.05.2022 року ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» звернувся до ПАТ «СК «Інтер-Поліс» з заявою по справі № 0040443.05.22/1 на виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації).

ПАТ «СК «Інтер-Поліс» відповідно до умов Полісу ЕР № 204587131, сплатило на рахунок ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» страхове відшкодування в розмірі 53682,10грн., що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ»: дата перерахування 12.07.2022, номер документу 3339, сума 53682,10, кореспондент ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС», призначення платежу: страх. відшкодування до ОСЦПВВНТЗ № ЕР-204587131 від 21.06.2021р., страховий акт № 0412/6010/59/22 від 05.07.2022р.

Згідно договору про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 року укладеного 02.01.2020 між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», додаткової угоди до договору про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 року від 28.12.2020 року, вбачається, що ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» придбав права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли згідно акту приймання-передачі документів № 09-03 від 14.07.2022 по договору № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 у ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» до ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 35 Переліку переданих регресних вимог № 03-22 за період з 01.07.2022 по 30.09.2022, який є невід`ємною частиною договору факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до Фактора - ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», а саме: право вимоги по страховому випадку № 0040443.05/22/1 на суму 18971,90 , боржник ОСОБА_1 , дата запису 14.07.2022, номер вимоги 07759_3.

Як зазначено у Переліку переданих регресних вимог вимог № 03-22 за період з 01.07.2022 по 30.09.2022, за регресні вимоги Фактор сплачує Клієнту - ПрАТ «СК «Саламандра» 1674390,34грн., включно до 31.03.2023 року.

На виконання відповідної умови, ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» сплатило необхідну суму на користь ПАТ «СК «САЛАМАНДРА», що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, доданими до позовної заяви.

ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» є зареєстрованою фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011. Одним із видів діяльності товариства є надання послуг факторингу.

В порядку та на умовах, визначених п. 1.2. Договору факторингу, Фактор займає місце Клієнта (як кредитора) по усіх переданих Регресних вимогах Клієнта, у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

В порядку та на умовах, визначених п. 1.3. Договору факторингу, права за регресними вимогами переходять від Клієнта до Фактора з моменту підписання Акту здачі-приймання документів по відповідній Регресній вимозі.

В порядку та на умовах, визначених п. 6.1. Договору факторингу, договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

У зв`язку з тим, що страхової виплати не достатньо для повного відшкодування понесених збитків, ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» (поточний кредитор) звернулося до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) в розмірі 18971,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістомстатті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування`до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зістаттями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, регрес - це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

ПАТ «СК «Саламандра», яке є страховиком потерпілої особи, виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, без вирахування франшизи, яка за умовами договору не передбачена.

У зв`язку з виплатою страховиком страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу як кредитної операції міститься устатті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відповідно до якої факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Стаття 1077 ЦК України передбачає, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до п. 59 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Згідно із п.50 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

За ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених в позові, не надано жодних заперечень щодо позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув права вимоги до відповідача, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою: 72654,00грн. 53682,10грн. = 18971,90грн.

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачем невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача не були неминучими.

Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00грн, при цьому додає копію договору про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ від 14 лютого 2022 року, додаткової угоди № 1 до договору від 14.02.2022 року, укладених між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ТЕРЗІ та ПАРТНЕРИ», згідно яких Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання з надання правничої допомоги на умовах, передбачених цим договором.

З акту виконаних робіт (надання послуг) від 30.10.2023 року та детального опису робіт (наданих послуг) до Акту надання послуг від 30.10.2023 року на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ від 14.02.2022 року вбачається, що Адвокатським бюро «ТЕРЗІ та ПАРТНЕРИ» у справі за позовом Товариства з обмежено відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу (вимога № 07759_3, страховий випадок № 0040443.05.22/1) було здійснено: підготовку та направлення до суду позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 шкоди в порядку суброгації в розмірі 18 971,90грн. Вартість виконаних робіт складає 5000,00грн.

На думку суду, є підстави для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує наведені висновки Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Звертаючись із позовною заявою позивач визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. При цьому, позивачем з адвокатом обраний порядок обчислення винагороди (фіксований розмір) кількість витраченого адвокатом часу та обсяг послуг на надання правничої допомоги, не впливає на зміну розміру винагороди, яка виплачуватиметься виконавцю.

Частинами першою та другою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови ВП ВС від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Сторони погодили, що клієнт виплачує адвокату винагороду в розмірі 5000 грн.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18).

На думку суду, є підстави для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, клопотань щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.

Також судом встановлено що позивачем оплачено судовий збір за позовну заяву в розмірі 2684,00грн.

Таким чином, судові витрати, які складаються з оплати витрат на професійну правничу допомогу, визнаних судом обґрунтованими на суму 5000 грн. та судового збору в розмірі 2684,00грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача в зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. 1, 10, 18, 27, 29 Закону України Про страхування», ст. 512, 512, 993, 1077, 1166, 1187, 1188, 1191, 1194, ЦК України, ст. 12, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 268, 282-283, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», матеріальну шкоду в розмірі 18971,90грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», судовий збір в розмірі 2684,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза