Справа № 468/1505/25
Провадж.№ 2/481/539/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

заочне

17.12.2025 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Уманської О.В.,

за участі секретаря Кузьміної Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Установив:

25.07.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області, за підсудністю з Баштанського районного суду Миколаївської області надійшов цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія «Суперіум" до відповідача ОСОБА_1 за яким позивач просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 93161,17 грн. та судових витрат по справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.08.2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

26.06.2024 року АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "Суперіум" уклали договір факторингу № 273. Згідно вказаного договору "Фінансова компанія "Суперіум" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, й до відповідача за кредитним договором № 0 від 16.08.2021 року.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 93161,17 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом 44904,15 грн., заборгованості за відсотками 48257,02 грн.

Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просила стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 93161,17 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи.

Відповідач у визначений строк відзив до суду не направив, у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому, у відповідності до ст. ст. 279, 280, 281 ЦПК України, за заявою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін та їх представників.

Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Укрсиббанк» Договір № 0, відповідно до якого, позичальник отримала кредит у розмірі 27600 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту, строком до 20 серпня 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. В свою чергу, відповідачка зобов`язалася своєчасно повернути кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору.

Анкета-заявка на надання споживчого кредиту від 12 серпня 2021 року, Договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) від 12 серпня 2021 року № 0, додаткова угода до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) від 12 серпня 2021 року № 0, паспорт споживчого кредиту інформаційний лист від 12 серпня 2021 року, довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 12 серпня 2021 року були підписані ОСОБА_1 , що останнім не заперечується.

Відповідно до пункту 1.4. Договору № 0, правила після підписання сторонами Договору- анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір-анкету, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі-анкеті та в Правилах. Підписи сторін під цим Договором- анкетою вважаються одночасно підписами під правилами, при цьому, після підписання сторонами цього Договору-анкети, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього Договору-анкети. Терміни, що вживаються в цьому Договорі-анкеті мають значення, надане їм у Правилах.

За умовами кредитування відповідно до пункту 2.1 цього Договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 27600 грн. Кредит надається без застави. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладення договору по 20.08.2023 року. Клієнт може отримати транші, в тому числі «кредит «плати частинами», в межах доступного ліміту використання кредиту. Про доступний ліміт використання кредиту Банк повідомляє клієнта шляхом направлення інформаційного повідомлення на персональний та безпечний номер телефону клієнта, наданий Банку Клієнтом згідно умов цього Договору -анкети.

Підпунктом 2.1.4. Договору № 0 передбачено Умови обслуговування ліміту кредитування: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки та переказу коштів, річних 55%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду, річних 0,00001%; пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів; комісія за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу до 500 грн. Банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що Банк повідомляє клієнта шляхом розміщення оголошення на сайті Банку за посиланням www.my.ukrs.bank.com.

Також підпунктом 2.1.5 сторони погодили наступне визначення орієнтовної загальної вартості ліміту кредитування: розрахунок карткою в терміналі 200 000 грн; розрахована Банком мінімальна сума поповнення карткового рахунку (усереднено за 24 місяці) 13 743 грн. З них: на погашення процентів та комісій 5 409 грн; на зменшення строкової заборгованості 8 334 грн; орієнтовна загальна вартість ліміту кредитування 329803 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка ліміту кредитування 72%.

Відповідно до підпункту 2.3.6 Договору клієнт зобов`язується повернути кошти, отримані в межах ліміту кредитування та/або «кредит «плати частинами», плату за користування лімітом кредитування/ «кредитом «плати частинами» не пізніше дати спливу строку дії ліміту кредитування та строку кредитування за «кредитом «плати частинами» відповідно.

Дата розрахунку мінімальної суми поповнення карткового рахунку (Білінгова дата)- 25 число кожного місяці. Дата платежу до якої клієнт зобов`язаний поповнити картковий рахунок на мінімальну суму поповнення карткового рахунку, розраховану на Білінгову дату 20 число кожного місяця (підпункт 2.5.).

У пункту 3.1 Договору клієнт доручає Банку здійснювати договірне списання коштів: з усіх рахунків клієнта, відкритих у банку, в тому числі тих, що будуть відкриті у майбутньому, для погашення простроченої заборгованості за кредитом відповідно до договору.

Згідно пункту 6.1. Договору підписанням цього Договору-анкети клієнт, серед іншого, засвідчує, зокрема: він доручає Банку здійснювати договірне списання коштів з його рахунків в порядку, сумі та за реквізитами, вказаними в Договорі-анкеті, тарифах та Правилах; клієнт обізнаний про те та погоджується з тим, що у Банка є право передати іншій особі свої права кредитора за правочином відступлення права вимоги (в тому числі звертатися до третіх осіб, колекторських компаній з метою врегулювання питань простроченої заборгованості) без згоди клієнта.

Додатковою угодою до Договору № 0 АТ «Укрсиббанк» надало ОСОБА_1 для особистих потреб 23455 грн на придбання товару: меблі для дому, на наступних умовах: процентна ставка за користування кредитом, становитиме 0.00001% річних; клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок клієнта, відкритий згідно умов Договору, коштів у сумі достатній для щомісячної сплати платежів, відповідно до графіку платежів, зазначеного у пункті 4.3. цієї угоди, але не пізніше 20.06.2022 року.

На виконання умов Договору № 0 відповідачу було видано револьверну кредитну картку «Шопінг картка».

26 червня 2024 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладено договір факторингу № 273, у відповідності до умов якого, АТ «Укрсиббанк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Суперіум» за плату, а ТОВ «ФК «Суперіум» приймає належні АТ «Укрсиббанк» Права вимоги до Боржників, вказані у Реєстрі(ах) Боржників.

Згідно пункту 2.2 вказаного договору прав вимоги, які клієнт відступає фактору, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді.

Відповідно до пункту 4.1 договору право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання Акту приймання передачі прав вимоги.

Згідно реєстру боржників до Договору факторингу від 24 липня 2024 року № 273 (витяг з реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 93161,17 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 44904,15 грн, заборгованість за відсотками 19468,14 грн. Вказаний реєстр підписаний сторонами.

В матеріалах справи наявна платіжна інструкція в національній валюті від 26 червня 2024 року № 456 згідно якої ТОВ «ФК «Суперіум» перерахувало АТ «Укрсиббанк» грошові кошти в розмірі 2 095 603,31 грн в якості оплати за договором факторингу від 26 червня 2024 року № 273.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із частинами 1 та 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 12 ЦПК України судочинство у судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19).

Повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ЦПК України, втрачає сенс.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України, положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом.

Приписами ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 93161,17 грн. заборгованості підлягають повному задоволенню.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат у справі, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 282 ЦПК України, суд

Ухвалив :

Задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 серпня 2021 року у розмірі 93161 (дев`яносто трьох тисяч ста шести десяти однієї ) гривні 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 23-А, нежитлове приміщення 35А, .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 27.12.2025

Суддя