Ухвала

02 січня 2025 року

м. Київ

справа № 204/4281/24

провадження № 61-17634ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суд від 28 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2024 року ОСОБА_1 через Електронний суд звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2024 року цивільну справу № 204/4281/24 направлено за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року, залишену без змін постановою Дніпровського апеляційного суд від 28 серпня 2024 року, цивільну справу № 204/4281/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, передано на розгляд Печерському районному суду міста Києва.

31 грудня 2024 року ОСОБА_1 через Електронний суд подав касаційну скаргу на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суд від 28 серпня 2024 року.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Оскарження ухвали щодо передачі справи на розгляд іншого суду передбачено пунктом 9 частини першої статті 353 ЦПК України.

У переліку, встановленому в пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, не вказано пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України. Тобто, ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду, після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали місцевого суду також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку (див., зокрема: ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року в справі № 641/6686/19 (провадження № 61-4640ск20)).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржені судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суд від 28 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков