Ухвала

Іменем України

07 січня 2025 року

м. Київ

справа № 947/27418/23

провадження № 61-17335ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником Шляпіною Людмилою Миколаївною , на постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року (повний текст складено 08 листопада 2024 року) у складі: Лозко Ю. П., Коновалової В. А., Назарової М. В., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх виконання,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх виконання.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2011 року, позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк» задоволено, на користь ПАТ «Ерсте Банк» з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнуто 1 115 460,81 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати у справі.

24 червня 2010 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи з виконання вказаного вище рішення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року заяву ТОВ «Спекструм Ессетс» про заміну сторони у виконавчих документах задоволено, замінено стягувача ПАТ «Ерсте банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», на ТОВ «Спекструм Ессетс» у виконавчих листах № 2-1732/2010, що видані на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2011 року, у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача на його правонаступника задоволено. Замінено стягувача ТОВ «Спекструм Ессетс» на правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчих документах № 2-1732/10, виданих Київським районним судом м. Одеси 24 червня 2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 014/9252/6/17130 від 06 червня 2008 року. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 11 000 грн.

Згідно відповіді Суворовського відділу державної виконавчої служби в м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відділі на виконанні перебували:

з 30 вересня 2016 року виконавче провадження № НОМЕР_1, яке було завершено постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 22 грудня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

з 18 грудня 2015 року виконавче провадження № НОМЕР_2, яке завершено постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 31 травня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, ані ТОВ «Консалт Солюшенс», ані попередні стягувачі за виконавчими документами № 2-1732/10 не отримували від органів ДВС документів про завершення виконавчих проваджень (що підтверджується актом приймання-передачі Документації між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ТОВ «Спекструм Ессетс», відповідями ТОВ «Спекструм Ессетс», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку), правомірно розраховували на належне здійснення виконавчого провадження та не мали змоги дізнатись, що строк виконавчого провадження завершено і строк пред`явлення виконавчих документів пропущено.

У зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчих проваджень з виконання наведених виконавчих листів, органами виконавчої служби доказів направлення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу від 22 грудня 2017 року та 31 травня 2017 року надано не було. Оскільки виконавчі листи відсутні у стягувача та їх втрата не пов`язана з його волевиявленням, ТОВ «Консалт Солюшенс» вважало, що строк для пред`явлення їх до примусового виконання підлягає поновленню.

ТОВ «Консалт Солюшенс» просило:

поновити строк для пред`явлення до примусового виконання та видати дублікати виконавчих листів у справі № 2-1732/10, виданих 24 червня 2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ерсте банк» заборгованості за кредитним договором № 014/9252/6/17130 від 06 червня 2008 року у розмірі 1 115 460,58 грн

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2023 року в складі судді Коваленко О. Б. заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

після реалізації заставного майна, без отримання виконавчих документів, що були поверненні у 2015 та 2016 роках, з пропуском строку в 4 та 5 років, ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих документів, поновлення пропущеного строку. Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача. Заявник не зазначив причин, з яких пропустив строк для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання. Інші доводи заявника зводяться до тези «невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом;

щодо вимог заявника про видачу дублікату виконавчого документу суд зазначив, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви. Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11;

тому суд зробив висновок, що заява ТОВ «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх виконання є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року:

апеляційну скаргу ТОВ «Консалт Солюшенс» задоволено;

ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2023 року скасовано;

ухвалено нове судове рішення, яким задоволено заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання;

поновлено ТОВ «Консалт Солюшенс» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1732/10, виданого 24 червня 2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» грошових коштів у розмірі 1 115 460,81 грн;

видано ТОВ «Консалт Солюшенс» дублікат виконавчого листа № 2-1732/10, виданого 24 червня 2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» грошових коштів у розмірі 1 115 460,81 грн;

поновлено ТОВ «Консалт Солюшенс» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1732/10, виданого 24 червня 2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фідобанк» грошових коштів у розмірі 1 115 460,81 грн;

видано ТОВ «Консалт Солюшенс» дублікат виконавчого листа № 2-1732/10, виданого 24 червня 2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фідобанк» грошових коштів у розмірі 1 115 460,81 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

пунктом 17.4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Отже, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі N 2-6471/06 (провадження N 61-11034св19);

однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення;

строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання;

відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі N 2-836/11 (провадження N 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

з огляду на наведене та зважаючи на повернення виконавчого листа № 2-1732/10 відносно боржника ОСОБА_4 (ВП № НОМЕР_2) 31 травня 2017 року то такий, відповідно до наявної у справі інформації, строк пред`явлення виконавчого документа сплив 31 травня 2020 року, щодо строку пред`явлення виконавчого документа відносно боржника ОСОБА_3 , то зважаючи на повернення виконавчого листа № 2-1732/10 (виконавче провадження № НОМЕР_1) 22 грудня 2017 року такий сплив 22 грудня 2020 року;

звернення ТОВ «Консалт Солюшенс» 28 серпня 2023 року із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів відбулось поза межами визначених №404-VIII законом строків. Перевіривши обґрунтованість та поважність викладених ТОВ «Консалт Солюшенс» причин пропуску строків пред`явлення виконавчих листів до виконання, колегія суддів виснувала про наявність підстав для задоволення клопотання ТОВ «Консалт Солюшенс» та поновлення пропущеного строку;

як поважну та таку, що не залежала від волі ані попереднього стягувача , ані заявника причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ТОВ «Консалт Солюшенс» зазначає те, що після останнього пред`явлення виконавчих листів до виконання стягувача було обмежено у праві на повторне звернення до органів виконавчої служби через порушення органами примусового виконання рішень порядку направлення постанови про повернення виконавчого документа та оригіналу виконавчого листа на адресу стягувача;

поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права;

поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

за встановленими у цій справі обставинами, оригінали виконавчих листів втрачені, оскільки такі від органів Державної виконавчої служби до ПАТ «Фідобанк» чи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходили, та відповідно не передавались ані ТОВ «Спекструм Ессетс», ані ТОВ «Консалт Солюшенс».

даними Автоматизованої системи виконавчого провадження підтверджується перебування виконавчих документів на виконанні востаннє: відносно боржника ОСОБА_4 у Суворовському ВДВС з 18 грудня 2015 року по 31 травня 2017 року (виконавче провадження № НОМЕР_2) та відносно боржника ОСОБА_3 у Київському ВДВС з 30 вересня 2016 року по 22 грудня 2017 року (виконавче провадження № НОМЕР_1) та завершення таких на підставі пунктів 2,5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент прийняття рішення.

матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення органами державної виконавчої служби після завершення вказаних виконавчих проваджень стягувачу ПАТ «Фідобанк» чи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» виконавчих листів разом із постановами державного виконавця про завершення двох виконавчих проваджень на підставі пунктів 2, 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»;

відсутні підстави вважати, що попередній кредитор ПАТ «Фідобанк» отримував виконавчі документи після завершення 23 грудня 2016 року виконавчих проваджень та, відповідно, знав про завершення виконавчих проваджень. ПАТ «Фідобанк», пред`явивши виконавчі документи до виконання у вересні 2015 року та не отримавши ні оригіналів виконавчих документів після їх повернення, ні постанов про закінчення виконавчих проваджень і повернення виконавчих документів стягувачу (іншого не встановлено), обґрунтовано вважав, що виконавчі листи перебувають на виконанні. ТОВ «Консалт Солюшенс» здійснило всі можливі дії, направлені на виконання рішення суду, зокрема, зверталося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача), надсилало запити з метою встановлення місцезнаходження виконавчих документів до попереднього кредитора (стягувач) та виконавчої служби тощо;

в цьому випадку причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання є поважними, такі обумовлені неотриманням оригіналів виконавчих документів не з вини стягувача;

колегія суддів відхилила доводи боржників, викладені у відзивах на апеляційну скаргу щодо припинення зобов`язання у зв`язку з задоволенням такого за рахунок іпотечного майна. Так, дійсно з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна шодо об`єкта нерухомого майна убачається внесення запису про арешт земельної ділянки кадастровий номер :01:002:1782 - іпотечного майна до кредитного договору № 014/9252/6/17130/1 від 06 червня 2008 року, проте, попри протилежні доводи боржників, про оформлення права власності на таку за ТОВ «Консалт Солюшенс» матеріали справи не містять;

щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:02:1988 колегія суддів зауважила, що з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, убачається реєстрація права власності на таку за ОСОБА_5 , водночас, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що така, перебувала у власності ОСОБА_3 . Тож, як слушно зазначено боржниками у відзивах на апеляційну скаргу, на час розгляду судом заяви про видачу дубліката виконавчих листів та поновлення строку на пред`явлення їх до примусового виконання, відсутня інформація щодо погашення заборгованості за виконавчими листами №2-1732/2010.

колегія суддів вважала безпідставними посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про те, що ТОВ «Консалт Солюшенс» не зазначено причини, з яких пропустив строк для повторного пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, оскільки такі наведені останнім у поданій до суду заяві про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для їх пред`явлення. Крім того, колегія суддів, погоджуючись із доводами апеляційної скарги, звернула увагу на безпідставність посилань боржників, викладених, як у запереченнях проти заяви ТОВ «Консалт Солюшенс», так і у відзивах на апеляційну скаргу останнього, на інші виконавчі провадження, у яких ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є боржниками, оскільки такі не впливають на правовідносини сторін, що склались за обставинами цієї справи.

27 грудня 2024 року ОСОБА_1 через Електронний суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписану представником Шляпіною Л. М. , на постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року (повний текст складено 08 листопада 2024 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення судами норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2023 року.

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, ОСОБА_1 на підставі частини другої статті 390 ЦПК України просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки повний текст постанови апеляційного суду ним отримано 28 листопада 2024 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Підставою касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 зазначив неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836-11 про те, що суд може видати дублікат виконавчого листа, якщо стягувач або виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення;

ВС підкреслив, що відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено;

відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви. ВС зауважив, що відмовляючи у задоволенні заяви АТ «П» про видачу дублікату виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 419/310/12, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого листа № 419/310/12, виданого 18 червня 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська сплив та судом не поновлений. Крім того, відмовляючи у видачі дублікату виконавчого листа, суди виходили з відсутності доказів його втрати. ВС наголосив, що вказані висновки є передчасними з наступних підстав. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа № 2/419/1138/2012 були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження»;

відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року АТ «Ерсте Банк» надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті у сумі 121 800 дол. США на придбання земельної ділянки загальною площею 0,87 га строком до 05 травня 2028 року. Наданий кредит забезпечений порукою, про ще укладено договір поруки з ОСОБА_3 06 червня 2008 року № 014/9552/6/17130/2. Київським районним судом м. Одеси було замінено сторону виконавчого провадження у 2015 році на ПАТ «Фідобанк». Було відкрито виконавче провадження 18.12.2015 року і завершено без виконання, про що значиться у системі виконавчих проваджень в АСВП НОМЕР_2. Вся інформація по закриттю виконавчих проваджень міститься у реєстрі виконавчих проваджень в АСВП. 30 листопада 2020 року ТОВ «Спекрум Ессетс» був замінено замість ПАТ «Фідобанк». Жодних дій ТОВ «Спекрум Ессетс» з 2020 року стосовно поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів і надання дублікатів виконавчих листів ТОВ «Спекрум Ессетс» не заявляв. Відносно ОСОБА_3 згідно пошуку виконавчих проводжень від 08 березня 2021 року станом на 30 вересня 2016 року стан ВП - завершено;

з 2019 року після того, як сплинув трирічний строк на подання виконавчих документів стосовно ОСОБА_3 ні ТОВ «Спекрум Ессетс» та ТОВ «Консалт Солюшенс» з 22 грудня 2021 року не звертались з запитами стосовно виконавчих проваджень і не порушували питання поновлення строку;

на запит від 14 березня 2021 року у державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру було переоформлено земельну ділянку за кадастровим номером земельної ділянки :01:002:1782 площею 0,874, що розташована Одеська область, Овідіопольский район, Таїровська селищна рада, масив 9, ділянка 5/9 на юридичну особу ТОВ «Консалт Солюшенс» - дата державної реєстрації - 01 березня 2021 року, а правонаступником вказана юридична особа стала лише 22 грудня 2021 року. Крім того, коли справа щодо заміни сторони виконавчого провадження знаходилась у апеляційній інстанції, правонаступником не було ТОВ «Консалт Солюшенс», то 24 лютого 2021 року ТОВ «Консалт Солюшенс», письмово звернулось з повідомленням до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Чапського А. Е. і вказало, що припинено зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Консалт Солюшенс», та припинено дія іпотечного договору;

апеляційний суд дійшов до висновку, що виконавчий лист втрачено на підставі того, що ТОВ «Консалт Солюшенс», та попередні стягувачі за виконавчими документами № 2-1732/10, не отримували від органів ДВС документів про завершення виконавчих проваджень, що підтверджується актом приймання-передачі документації між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ТОВ «Спекструм Ессетс», відповідями ТОВ «Спекструм Ессетс», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку, але це не є належними і допустимими доказами, оскільки ОВ «Консалт Солюшенс» та ТОВ «Спекструм Ессетс» придбали кредитний договір у 2020 та 2021 році, вже після спливу 5 років строку на виконання рішення. Вказані колекторські компанії перепродавали кредитні договори і вели між собою переписку, та це суд вважає доказом втрати виконавчого документу.

У відкритті касаційного провадження на постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року в частині вимог щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити з таких мотивів.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Оскарження ухвали щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання передбачено пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржена постанова Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року в частині вимог щодо поновлення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження на постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року в частині вимог щодо видачі дублікатів виконавчого листа слід відмовити з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2011 року, позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк» задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 115 460,81 грн та судові витрати.

Вказане судове рішення набрало законної сили та 24 червня 2010 року, на його виконання було видано виконавчі листи № 2-1732/2010, які востаннє перебували у Суворовському ВДВС з 18 грудня 2015 року по 31 травня 2017 року відносно боржника ОСОБА_1 (виконавче провадження № НОМЕР_2) та у Київському ВДВС з 30 вересня 2016 року по 22 грудня 2017 року відносно боржника ОСОБА_3 (виконавче провадження № НОМЕР_1).

Матеріали вказаних виконавчих проваджень знищено з підстав спливу трирічного терміну збереження матеріалів виконавчих проваджень.

Рішенням загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року № 3Б-3/2013 ПАТ «Ерсте Банк» перейменоване у ПАТ «Фідокомбанк», зміни зареєстровані 05 червня 2013 року.

30 жовтня 2013 року підписано передавальний акт між ПАТ «Фідокомбанк» та ПАТ «Фідобанк», відповідно до якого все майно, а також права та зобов`язання передані від ПАТ «Фідокомбанк» до ПАТ «Фідобанк», тобто ПАТ «Фідобанк» є повним правонаступником всіх прав та зобов`язань АТ «Ерсте Банк» та ПАТ «ФКБ Банк», зокрема, за кредитним договором № 014/9252/6/17130 від 06 червня 2008року, укладеним між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1

25 вересня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спекструм Ессетс» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N218881, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за Кредитним договором з фізичною особою від 06 червня 2008 року № 014/9252/6/17130.

17 грудня 2020 року між ТОВ «Спекструм Ессетс» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено Договір факторингу № 17/12-20/1/ДФ, відповідно до якого ТОВ «Спекструм Ессетс» відступило за плату ТОВ «Консалт Солюшенс» належні йому права грошової вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених Кредитним договором з фізичною особою № 014/9252/6/17130 від 06 червня 2008 року, Договором поруки від 06 червня 2008 року № 014/9252/6/17130/2 та усіма додатковими угодами до нього і договорами забезпечення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року у справі № 947/33055/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93206540):

заяву ТОВ «Спекструм Ессетс» про заміну сторони у виконавчих документах у цивільній справі № 2-1732/2010 за позовною заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено;

замінено стягувача ПАТ «Ерсте банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Спекструм Ессетс» у виконавчих листах № 2-1732/2010, що видані на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2011 року у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року в справі № 947/2298/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94712665):

заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача на його правонаступника задоволено;

замінено стягувача ТОВ «Спектрус Ессетс» на правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчих документах № 2-1732/10, виданих Київським райсудом м. Одеси 24 червня 2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту № 014/9252/6/17130 від 06 червня 2008 року в сумі 1 115 460,81 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 947/2298/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102323006):

апеляційні скарги представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - адвоката Шляпіної Л. М. задоволено частково;

ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року та від 08 лютого 2021 року скасовано,

прийнято постанову, якою заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про заміну сторони у виконавчих документах у цивільній справі № 2-1732/2010 задоволено;

замінено стягувача ПАТ «Ерсте банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», на ТОВ «Спектрум Ессетс» у виконавчих листах № 2-1732/2010, що видані на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року, змінене рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2011 року, у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості;

заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача на його правонаступника задоволено;

замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Спекструм Ессетс» на правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчих документах № 2-1732/10, виданих Київським районним судом м. Одеси 24 червня 2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 014/9252/6/17130 від 06 червня 2008 року;

стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 11 000 грн.

Відповідно до відповіді ПАТ «Фідобанк» під час відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N218881 не передавав ТОВ «Спекструм Ессетс» виконавчі листи № 2-1732/10, видані Київським районним судом м. Одеси 24 червня 2010 року.

У відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яким 19 липня 2016 року прийнято рішення № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк», вказано, що ані на адресу Фонду, ані на адресу ПАТ «Фідобанк» виконавчі листи № 2-1732/10, видані Київським районним судом м. Одеси 24 червня 2010 року не надходили.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що:

«стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: «дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року по справі № 2-1118/09 (провадження № 61-36561св18) зазначено, що: «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2009 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь КС «Наші люди» невиконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, його оригінал втрачено під час пересилання з виконавчої служби до КС «Наші люди» не з вини стягувача, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа. При цьому судом апеляційної інстанції враховано те, що відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу, матеріали справи якого не містять. За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа. Крім того, такий аргумент скарги зводиться до переоцінки доказів у справі, що не відноситься до процесуальних повноважень суду касаційної інстанції».

У пунктах 53 - 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року в справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24) вказано, що:

«53. Аналіз підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (підпункт 19.4 підпункту 19 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України) дає підстави для висновку про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.

54. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

55. Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

56. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа, вважається поданою у межах установленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє в задоволенні цієї заяви».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Апеляційний суд встановив, що: оригінали виконавчих листів втрачені, оскільки такі від органів Державної виконавчої служби до ПАТ «Фідобанк» чи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходили, та відповідно не передавались ані ТОВ «Спекструм Ессетс», ані ТОВ «Консалт Солюшенс»; даними Автоматизованої системи виконавчого провадження підтверджується перебування виконавчих документів на виконанні востаннє: відносно боржника ОСОБА_4 у Суворовському ВДВС з 18 грудня 2015 року по 31 травня 2017 року (виконавче провадження № НОМЕР_2) та відносно боржника ОСОБА_3 у Київському ВДВС з 30 вересня 2016 року по 22 грудня 2017 року (виконавче провадження № НОМЕР_1) та завершення таких на підставі пунктів 2,5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент прийняття рішення; матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення органами державної виконавчої служби після завершення вказаних виконавчих проваджень стягувачу ПАТ «Фідобанк» чи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» виконавчих листів разом із постановами державного виконавця про завершення двох виконавчих проваджень на підставі пунктів 2, 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»; відсутні підстави вважати, що попередній кредитор ПАТ «Фідобанк» отримував виконавчі документи після завершення 23 грудня 2016 року виконавчих проваджень та, відповідно, знав про завершення виконавчих проваджень. ПАТ «Фідобанк», пред`явивши виконавчі документи до виконання у вересні 2015 року та не отримавши ні оригіналів виконавчих документів після їх повернення, ні постанов про закінчення виконавчих проваджень і повернення виконавчих документів стягувачу (іншого не встановлено), обґрунтовано вважав, що виконавчі листи перебувають на виконанні. ТОВ «Консалт Солюшенс» здійснило всі можливі дії, направлені на виконання рішення суду, зокрема, зверталося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача), надсилало запити з метою встановлення місцезнаходження виконавчих документів до попереднього кредитора (стягувач) та виконавчої служби тощо.

За таких обставин, встановивши, що виконавчий лист втрачений, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про задоволення заяви ТОВ «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів.

З урахуванням того, що касаційним судом відмовлено у відкритті касаційного оскарження судових рішень в частині вимог щодо поновлення строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання аргументи касаційної скарги у цій частині суд відхиляє.

Аргумент касаційної скарги про те, що відбулося припинення зобов`язання у зв`язку з задоволенням такого за рахунок іпотечного майна касаційний суд відхиляє. Оскільки, як встановив апеляційний суд з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна шодо об`єкта нерухомого майна убачається внесення запису про арешт земельної ділянки кадастровий номер :01:002:1782 - іпотечного майна до кредитного договору № 014/9252/6/17130/1 від 06 червня 2008 року, проте доказів оформлення права власності на таку за ТОВ «Консалт Солюшенс» матеріали справи не містять; щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:02:1988, то з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, убачається реєстрація права власності на таку за ОСОБА_5 , водночас, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що така, перебувала у власності ОСОБА_3 .

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення в частині про видачі дублікатів виконавчого листасвідчить, що правильне застосовування судом норм права в цій частині є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником Шляпіною Людмилою Миколаївною , на постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков