Справа № 634/435/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання - Тютюнова Л.В.

сторони та інші учасники справи:

позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»,

представник позивача Бистрякова Анастасія Сергіївна,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та доводів сторін.

Позивач, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТКАПІТАЛ», звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 101632755 від 03.11.2023 у розмірі 17 368,75 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом (тілом) у розмірі 4 000,00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 13 118,75 грн, заборгованості за комісією у розмірі 250,00 грн.

Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат у справі шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 на свою користь сплачену суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову, оскільки відсутні підстави для стягнення з нього кредиту (тіла), процентів, а також комісії.

Рух справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощено позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін).

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.11.2023 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» укладений кредитний договір № 101632755 (надалі Кредитний договір).

Згідно умов цього Договору:

Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3.

Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а

Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та

процента за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати

остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному

обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб

Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 гривень.

Кредит надається загальним строком на 105 днів з 03.11.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати надання кредиту і завершується 18.11.2023 (рекомендована дата платежу).

1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду, і закінчується 16.02.2024 (дата остаточного погашення заборгованості).

1.4. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 18.11.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 16.02.2024 (останнього дня строку кредитування).

Комісія за надання кредиту: 250.00 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту

одноразово в момент видачі кредиту.

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 562.50 гри., які нараховуються за

ставкою 0.75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом

протягом пільгового періоду.

Проценти за Користування кредитом протягом поточного періоду: 15750.00 гри., які нараховуються за

стандартною процентною ставкою 3.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день

користування кредитом протягом поточного періоду.

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені

п.п.2.2,.2.3 цього Договору.

Позичальник не повинен сплачувати на користь Кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим

договором. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород Кредитодавця

не можуть бути збільшені Кредитодавцем без згоди Позичальника.

2.3.1. Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період на збільшувати строк кредитування.

Відповідно до платіжного доручення № 75779926 від 03.11.2023 ТОВ "МІЛОАН" перерахував відповідачу ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн.

З розрахунку ТОВ "МІЛОАН" вказаним Кредитним договором вбачається наступне.

За період з 03.11.2023 по 18.11.2023 нараховано 5 000,00 грн кредит (тіло); 250,00 грн комісію за оформлення кредиту; 562,50 грн проценти, нараховані відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору, які сплачені у розмірі 500,00 грн 18.11.2023; 18.11.2023 нараховано комісію за пролонгацією у розмірі 500,00 грн, яка сплачена 18.11.2023; 18.11.2023 сплачено кредит (тіло) у розмірі 500,00 грн.

Тобто, залишається несплаченим кредит (тіло) у розмірі 4 500,00 грн, 250,00 грн комісія за оформлення кредиту та 62,50 грн проценти, нараховані відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору.

За період з 19.11.2023 по 03.12.2023 нараховано 506,25 грн проценти відповідно до п.п. 1.5.2., 2.3.1.1. Кредитного договору (із розрахунку 4 500,00 грн кредит (тіло)), які сплачені у розмірі 500,00 грн 03.12.2023; 03.12.2023 нараховано комісію за пролонгацією у розмірі 500,00 грн, яка сплачена 03.12.2023; 03.12.2023 сплачено кредит (тіло) у розмірі 500,00 грн.

Тобто, залишається несплаченим кредит (тіло) у розмірі 4 000,00 грн, 250,00 грн комісія за оформлення кредиту, 68,75 грн проценти, нараховані відповідно до п. 1.5.2., 2.3.1.1. Кредитного договору.

За період з 04.12.2023 по 18.12.2023 нараховано 450,00 грн проценти відповідно до п.п. 1.5.2., 2.3.1.1. Кредитного договору (із розрахунку 4 000,00 грн кредит (тіло)).

Тобто, залишається несплаченим кредит (тіло) у розмірі 4 000,00 грн, 250,00 грн комісія за оформлення кредиту, 518,75 грн проценти, нараховані відповідно до п. 1.5.2., 2.3.1.1. Кредитного договору.

За період з 19.12.2023 по 17.03.2024 нараховано 12 600,00 грн проценти відповідно до п.п. 1.6., 2.3.1.2. Кредитного договору (із розрахунку 4 000,00 грн кредит (тіло)).

Тобто, залишається несплаченим кредит (тіло) у розмірі 4 000,00 грн, 250,00 грн комісія за оформлення кредиту, 13 118,75 грн проценти, нараховані відповідно до п.п. 1.5.2., 1.6., 2.3.1.1., 2.3.1.2. Кредитного договору, а всього 13 368,75 грн.

26.03.2024 між ТОВ "МІЛОАН" та позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТКАПІТАЛ» укладений Договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т.

Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, визначених в реєстрі боржників, включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 101632755 від 03.11.2023, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем.

Сума заборгованості Відповідача, передані Позивачу від Первинного кредитора згідно Договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т від 26.03.2024, становить 17 368,75 грн, з якої: заборгованість за кредитом (тілом) - 4 000,00 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 13 118,75 грн; комісія оформлення кредиту - 250,00 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Станом на час розгляду справи, доказів сплати відповідачем означеної суми сторонами не надано.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо кредитного договору, укладеного в електронній формі.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використала для підтвердження підписання кредитного договору.

Зважаючи, що без здійснення вказаних дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд вважає, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Доказів, що кредитні кошти позичальником не отримано матеріали справи не містять.

Щодо відступлення права вимоги.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Кредитним договором передбачена згода Боржника на заміну кредитора і відступлення права вимоги за договором. Одним із видів договорів, які передбачені ЦК України, та на підставі яких відбувається заміна сторони кредитора у зобов`язанні, є договори факторингу.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини та надані стороною позивача докази на їх підтвердження, суд доходить висновку, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТКАПІТАЛ», правомірно, у передбачений законом спосіб і формі, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т від 26.03.2024, набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 101632755 від 03.11.2023.

Щодо заборгованості за кредитом (тілом).

У відповідності до частини 1 статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

За частино 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.07.2022 у справі № 303/2983/19 (провадження № 61-4745св21), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.06.2024 в справі № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23)).

На час укладання кредитного договору ОСОБА_1 ознайомлений з його умовами, а тому, у разі якщо він вважав їх для себе неприйнятними та несправедливими, мав можливість відмовитися від вказаної угоди та укласти правочин з іншим контрагентом на інших умовах.

За наведених обставин, а також того, що належними і допустимими доказами позивачем підтверджено отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, та відсутності відомостей про вжиття останнім заходів щодо їх повернення, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТКАПІТАЛ», заборгованості за кредитом (тілом) у розмірі 4 000,00 грн.

Щодо комісії за надання кредиту.

10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено у такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» із набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

У Кредитному договорі № 101632755 від 03.11.2023 відповідач ОСОБА_1 погодив комісію за надання кредиту, проте позивач не роз`яснив, за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредиту. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредиту, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору.

Так, зазначені умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, а також не визначають найменування таких послуг, а отже, фактично передбачають виключно платні послуги з обслуговування кредиту. При цьому до таких платних послуг, зокрема, слід відносити й послуги щодо надання споживачеві, на його вимогу, не частіше одного разу на місяць інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, а також надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, у тому числі інформації про платежі за цим договором, які сплачені або підлягають сплаті, дати чи періоди сплати та умови такої сплати (за можливості зазначення відповідних умов у виписці).

Разом із тим, включення зазначених послуг до платних суперечить вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до яких надання таких послуг здійснюється безоплатно.

З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови кредитного договору про встановлення комісії за обслуговування кредиту є нікчемними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі № 727/5461/23.

Таким чином, підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТКАПІТАЛ» платежу за комісією у розмірі 250,00 грн не вбачається.

Щодо процентів за користування кредитом.

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТКАПІТАЛ», заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом (тілом) та комісії, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.

Матеріалами справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 562.50 грн., які нараховуються за ставкою 0.75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом

протягом пільгового періоду; проценти за Користування кредитом протягом поточного періоду: 15750.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи слідує, що відповідач отримав кредитні кошти 03.11.2023 у розмірі 5 000,00 грн, заборгованість за кредитом (тілом) станом на 19.11.2023 становила 4 500,00 грн, а станом на 04.12.2023 і у подальшому 4 000,00 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 199/7014/20, при визначенні розміру заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх та оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у разі незгоди з ними повністю чи частково зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду.

З урахуванням викладеного, суд наводить власний розрахунок по процентам за користування кредитом.

Так, за період з 04.11.2023 по 18.11.2023, тобто 15 днів, відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору, підлягала застосуванню процентна ставка 0,75% (5 000,00*0,75%*15), отже, з урахуванням оплати процентів 18.11.2023 у розмірі 500,00 грн, підлягають стягненню проценти за користування кредитом у розмірі 62,50 грн. (562,50 500,00).

За період з 19.11.2023 по 03.12.2023, тобто 15 днів, відповідно до п.п. 1.5.2., 2.3.1.1. Кредитного договору, підлягала застосуванню процентна ставка 0,75% (4 500,00*0,75%*15), отже, з урахуванням оплати процентів 03.12.2023 у розмірі 500,00 грн, підлягають стягненню проценти за користування кредитом у розмірі 6,25 грн (506,25 500,00).

За період з 04.12.2023 по 18.12.2023, тобто 15 днів, відповідно до п.п. 1.5.2., 2.3.1.1. Кредитного договору, підлягала застосуванню процентна ставка 0,75% (4 000,00*0,75%*15), отже підлягають стягненню проценти за користування кредитом у розмірі 450,00 грн.

За період з 19.12.2023 по 23.12.2023, тобто 5 днів, відповідно до п.п. 1.6., 2.3.1.2. Кредитного договору, підлягала застосування процентна ставка 3,50% (4 000,00*3,50%*5), отже підлягають стягненню проценти за користування кредитом у розмірі 700,00 грн.

За період з 24.12.2023 по 16.02.2024, тобто 55 днів, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», підлягала застосуванню процентна ставка 2,50% (4 000,00*2,50%*55), отже підлягають стягненню проценти за користування кредитом у розмірі 5 500,00 грн.

Всього заборгованість по процентам за період з 04.11.2023 по 16.02.2024 становить 6 718,75 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення процентів після 17.02.2024, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, а також у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 300/438/18.

Крім того, визначення в договорі умов автоматичної пролонгації порушує приписи Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін (ст.12 цього Закону).

Тобто, нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України.

Так, частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18 зазначила, що системний аналіз частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 ЦК України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору.

Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення).

Санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (пункт 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

У даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами поза межами строку дії Кредитного договору. При цьому, за змістом позовної заяви позовних вимог про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України позивач не заявляв, і у своїх розрахунках на норму ч. 2 ст. 625 ЦК України не покликався.

Суд зауважує, що за неповернення кредитних коштів після закінчення строку, на який вони були надані, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України та охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватися одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Таким чином, оскільки відповідачем належним чином не виконано умови Кредитного договору, суд вважає, що заборгованість за користування кредитом підлягає стягненню у розмірі 10 718,75 грн (4 000,00 + 6 718,75), відповідно до умов Кредитного договору та вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: (1) на професійну правничу допомогу ; (2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; (3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; (4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТКАПІТАЛ» сплачено 2 422,40 грн судового збору.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТКАПІТАЛ» задоволено частково, на 61,71%, судові витрати у розмірі 1 494,86 грн (2 422,40*61,71%%). підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 101632755 від 03.11.2023 у розмірі 10 718 (десять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 75 копійок.

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у іншій частині, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 1 494 (одна тисяча чотириста дев`янсто чотири) гривні 86 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень:http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, оф. 28, .

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений і підписаний 05.01.2026.

Суддя Ю.Ю. Власова