ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8356/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Розумієнком І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», представники: Лопатін К., Кононенко І. О., до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник: Правдивець С. М., про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 р. комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»(далі також - КП «Київтеплоенерго», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та згідно з клопотанням про залучення співвідповідача - до ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , відповідачі) про стягнення у солідарному порядку заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних в загальному розмірі 102 965,46 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. З 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 по 31.10.2021 - послуг централізованого опалення та постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021 - з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).

На виконання вимог законодавства позивач підготував та оприлюднив договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, що був опублікований у газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). У подальшому позивач відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на своєму веб-сайті оприлюднив типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.

Будинок АДРЕСА_1 в цілому та розташована у цьому будинку квартира 58 , зокрема, під`єднані до мереж тепло-та водопостачання, а отже відповідачі як мешканці вказаної квартири є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021- послуг з ТЕ/ПГВ. Позивач щомісячно надає відповідачам вказані послуги та надсилає платіжні документи на їх оплату. Відповідачі в порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг в період з 01.05.2018 по 31.03.2025 своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 80 489,16 грн, а саме: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення - 18 053,48 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води- 18 274,62 грн; за період з 01.11.2021 - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії - 27 142,07 грн, заборгованість за послуги з постачання гарячої води - 16 188,10 грн.

За вищевказаною адресою також існує заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії в розмірі 736,29 грн та заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води в розмірі 94,60 грн.

Окрім того позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18, укладеного з ПАТ «Київенерго», набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення в розмірі 6 518,12 грн.

Також позивач на підставі статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 625 ЦК України та постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 нарахував на суму боргу пеню, інфляційні втрати та три проценти річних у відповідних розмірах.

Ухвалою суду від 03.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання 07.07.2025.

07.07.2025 від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Правдивця С. М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд задовольнив та відклав підготовче засідання на 16.09.2025.

22.07.2025 від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 та позовна заява у новій редакції з вимогами до трьох відповідачів.

11.09.2025 від відповідача ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє представник Правдивець С. М. , надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на його подання.

На обґрунтування заперечень проти вимог позивача відповідач послався на сплив строку позовної давності та неправильність розрахунку заборгованості. З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

В підготовчому засіданні 16.09.2025 суд постановив протокольну ухвалу про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 , прийняв до розгляду позовну заяву у новій редакції як заяву про зміну предмета позову, визнав поважними причини пропуску відповідачем ОСОБА_3 строку подання відзиву на позовну заяву, прийняв його відзив до розгляду, встановив строки та подання інших заяв по суті справи, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні 21.10.2025.

22.09.2025 від позивача надійшла заява під назвою «Письмові пояснення».

З урахуванням змісту зазначеної заяви, подання її у строк, встановлений судом для подання відповіді на відзив, та дотримання порядку подання відповіді на відзив, суд прийняв подані позивачем письмові пояснення до розгляду як відповідь на відзив.

В судовому засіданні 21.10.2025 представник позивача позов підтримав пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили, з будь-якими заявами чи клопотаннями щодо неможливості реалізації своїх процесуальних прав та висловлення власної позиції до суду не звертались.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлялись про розгляд справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця їх проживання, проте поштові відправлення повернулись без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення їм судової повістки.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VІІ ПАТ «Київенерго» з 01.07.2014 визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності у м. Києві.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», за КП «Київтеплоенерго» закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

На підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» здійснювало надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ) для житлових будинків комунальної форми власності у м. Києві, у тому числі і для будинку АДРЕСА_1 .

У зв`язку із зміною законодавства з 01.11.2021 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).

Предметом цього позову є вимоги про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання теплової енергії гарячої води (централізованого опалення та постачання гарячої води), що надавались мешканцям розташованої у вказаному будинку квартири № 58 загальною площею 66,30 кв.м. (далі також - квартира).

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва у вказаній квартирі станом на 09.04.2025 зареєстроване місце проживання трьох осіб, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата реєстрації - 19.07.2016), ОСОБА_2 (дата реєстрації - 19.07.2016) та ОСОБА_3 (дата реєстрації - 12.07.2024).

Незважаючи на те, що відомості про родинні відносини відповідачів в матеріалах справи відсутні, збіг прізвищ та часу реєстрації місця проживання у квартирі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та дані про дати їх народження дають достатні підстави вважати, що вказані особи є матір`ю і дочкою.

Власницею квартири є ОСОБА_1 , про що свідчать дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер: 22832156, дата реєстрації: 06.06.2011).

За приписами статей 317, 319, 322 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна… (стаття 360 ЦК України).

Правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Житловим кодексом України (далі - ЖК України), а також іншими нормативно-правовими актами у цій сфері.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24.06.2004 р. № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV), відповідно до положень якого комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Законом № 1875-IV передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг, якому кореспондує обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (стаття 20).

Згідно з пунктами 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, та пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Обов`язок споживача (власника, наймача) своєчасно оплачувати надані йому комунальні послуги випливає і з положень статей 66, 67, 68, 162 Житлового кодексу України, а за змістом норм статей 64, 156, 161 цього Кодексу такий обов`язок поширюється і на його повнолітніх членів сім`ї.

Пунктом 3 частини другої статті 21 Закону № 1875-IV передбачено, що виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Такий типовий договір був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85).

Частина сьома статті 26 Закону № 1875-IV визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами частини другої статті 638 цього Кодексу договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною другою статті 641 ЦК України реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (стаття 642 ЦК України).

Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З 01.05.2019 набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону № 2189-VIII від 09.11.2017, далі - Закон про житлово-комунальні послуги).

За нормою статті 2 Закону про житлово-комунальні послуги предметом його регулювання є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг (стаття 6 Закону про житлово-комунальні послуги).

За визначенням, наданим у статті 2 Закону про житлово-комунальні послуги, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 1 Закону про житлово-комунальні послуги споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг плату за абонентське обслуговування, що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Відповідно до положень статей 7, 9 Закону про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до статті 12 Закону про житлово-комунальні послуги надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

З травня 2018 р. КП «Київтеплоенерго» здійснювало надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої водина підставі договору, який був опублікований 28.03.2018 в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» (випуск № 34 (5085).

04.09.2019 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі - Правила надання послуги з постачання теплової енергії), а 11.02.2020 - постанова Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» (далі - Правила надання послуги з постачання гарячої води).

За положеннями наведених нормативно-правових актів послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (пункт 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, пункт 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води,

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

На виконання зазначених постанов Кабінету Міністрів України КП «Київтеплоенерго» розробило нові типові індивідуальні договори про надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, які були опубліковані на його офіційному веб-сайті.

Згідно з пунктом 31 Правил надання послуги з постачання теплової енергії вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.

Пунктом 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

Відповідно до пунктів 35-39 Правил надання послуги з постачання теплової енергії розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць, оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором, споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору, та від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб, у разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець проводить перерахунок вартості послуги в установленому законодавством порядку та сплачує споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законом або договором.

Подібні положення містяться у пунктах 37, 38, 39, 40 Правил надання послуги з постачання гарячої води.

Згідно з пунктом 34 зазначених Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання послуги складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку;

плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу з постачання теплової енергії та визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, яка визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, визначений Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Розмір тарифів на послуги, які надавались позивачем у спірний період, затверджувались постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), а з 08.07.2021 - розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Під час установлення для позивача тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води застосовувався порядок Порядок формування тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що виробляються за допомогою систем автономного теплопостачання, затверджений постановою НКРЕКП від 16.09.2021 № 1548 (далі - Порядок формування тарифів).

Згідно з цим Порядком одиницею калькулювання собівартості надання послуги з постачання теплової енергії є одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з постачання теплової енергії, що визначається Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (пункт 2.1.).

Відповідно до пунктів 2.2., 3.1. Порядку формування тарифів тарифи на послуги з постачання теплової енергії та на послуги з постачання гарячої води формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку, у якому такі послуги виробляються за допомогою систем автономного теплопостачання (САТ).

У постанові Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 установлено граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, наведено формулу, за якою визначається такий граничний розмір, та зазначено, що граничний розмір плати за абонентське обслуговування застосовується окремо за кожною комунальною послугою (постачання теплової енергії; постачання гарячої води; централізоване водопостачання; централізоване водовідведення; поводження з побутовими відходами) виконавцями послуг, що нараховують плату за абонентське обслуговування згідно з відповідними договорами.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Аналіз змісту наведених нормативних положень в їх системній сукупності дає підстави для висновку, що власник (співвласник, наймач) об`єкта житлової нерухомості в розумінні Закону про житлово-комунальні послуги є споживачем житлово-комунальних послуг та повинен виконувати зобов`язання з оплати фактично спожитих комунальних послуг на умовах індивідуального договору.

Закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України принцип змагальності цивільного судочинства передбачає обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приєднання відповідачів до індивідуальних договорів про надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (з 01.11.2021 - послуг з постачання теплової енергії та гарячої води)випливає з фактів отримання цих послуг та часткової оплати рахунків за такі послуги, що підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Зазначені розрахунки містять відомості про види наданих послуг за періодами, складові нарахувань, застосовані тарифи, опалювальну площу квартири, обсяги спожитої споживачем теплової енергії, нараховані та фактично сплачені суми, а відтак наявні у них фактичні дані надають можливість з достатньою повнотою встановити обставини, які відносяться до предмету доказування у розглядуваній справі.

За даними цих розрахунків вперіод з травня 2018 р. по березень 2025 р. відповідачами було здійснено лише чотири оплати за спожиті послуги на суму 2 247,32 грн та сім оплат за абонентське обслуговування на суму 618,20 грн, внаслідок чого станом на 31.03.2025 виникла заборгованість в загальному розмірі в розмірі 81 320,05 грн, що включає: 18 053,48 грн- заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021; 18 274,62 грн - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої водиза період з 01.05.2018 по 31.10.2021;27 142,07 грн- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.03.2025; 16 188,10 грн - заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.03.2025; 736,29 грн - заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.03.2025; 94,60 грн - заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.03.2025.

Альтернативних розрахунків та інших доказів на спростування вказаних розрахунків відповідачі не надали.

За таких обставин суд вважає надані позивачем розрахунки заборгованості за оплату комунальних послуг, які надавались ним в період з травня 2018 р. по березень 2025 р., достовірними доказами розмірів такої заборгованості та покладає їх в обґрунтування свого рішення.

Судом також установлено, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» (кредитором) та КП «Київтеплоенерго» (новим кредитором) було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги до боржників щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 1 818 662 617,96 грн.

У статті 512 ЦК України законодавець встановив підстави, за яких відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, до яких, зокрема, належить передання кредитором своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).

Вказаною нормою передбачено, що кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Законодавство України не містить жодних обмежень щодо заміни кредитора у зобов`язаннях з оплати житлово-комунальних послуг та не встановлює вимогу одержання згоди споживача на таку заміну.

Згідно з даними витягів з додатків № 1 та № 2 до договору про відступлення права вимоги (Перелік споживачів послуг централізованого опалення та зобов`язань, право вимоги яких відступається, Перелік споживачів послуги централізованого гарячого водопостачання та зобов`язань, право вимоги яких відступається) КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги у зобов`язанні з оплати спожитих у квартирі комунальних послуг на суму заборгованості в загальному розмірі 7 112,12 грн, з яких: 6 620,86 грн - заборгованість за послугу з централізованого опалення; 491,26 грн - заборгованість за послугу з централізованого гарячого водопостачання.

Матеріали справи не містять даних, на підставі яких позивач визначив розмір вимог в цій частині, проте з огляду на заявлення до стягнення лише частини боргу, набутого за договором про відступлення права вимоги (за оплату спожитих до 01.05.2028 послуг з централізованого опалення в розмірі 6 518,12 грн), цей факт на вирішення справи не впливає і прав відповідачів не порушує.

Загальною умовою виконання зобов`язання є виконання його належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За визначенням, наведеним у статті 610 цього Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди(частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За приписами частин першої, другоїстатті 551 цього Кодексу предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У пункті 45 розроблених позивачем публічних договорів приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожний день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Визначений умовами договорів розмір пені за прострочення виконання зобов`язання зі сплати послуг з постачання теплової енергії та гарячої води відповідає положенню статті 26 Закону про житлово-комунальні послуги.

Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних ґрунтуються на приписах частини другої статті 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з того, що індекс інфляції - це показник характеристики динаміки загального рівця цін на товари та послуги, інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення.

Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100.

Згідно з наданими позивачем розрахунками розмір належної йому пені за несвоєчасне здійснення платежів за оплату послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 становить 1 524,59 грн, його втрати від інфляції за вказаний період прострочення склали 11 579,10 грн, а сума трьох процентів річних - 2 854,49 грн.

Правильність нарахування позивачем вказаних сум відповідачами не спростована.

Згідно зі статтею 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону про житлово-комунальні послуги дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Аналогічна норма міститься у статті 64 Житлового кодексу України.

За приписами статей 30-34 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини та здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) також має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами, самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом, бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи, самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку), самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг, а інші правочини неповнолітня особа вчиняє за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Отже за змістом вказаних нормативних положень зобов`язання по оплаті вартості фактично спожитих комунальних послуг покладається на усіх повнолітніх та дієздатних осіб, місце проживання яких зареєстроване у відповідному житловому приміщенні, при цьому не має значення, на якій підставі такі особи користуються житловим приміщенням (за договором найму, як власники житла чи як члени сім`ї наймача або власника).

На момент виникнення спірних правовідносин і до 30.09.2018 відповідачка ОСОБА_1 була малолітньою, тобто до вказаної дати вона за будь-яких умов не мала б самостійно відповідати за зобов`язаннями зі сплати комунальних послуг.

У віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років ОСОБА_1 мала неповну цивільну дієздатність, тобто вправі була самостійно здійснювати лише ті права, які закріплені у статті 32 ЦК України.

Разом з тим факт належності квартири ОСОБА_1 на праві власності та набуття нею на цей час повної цивільної дієздатності є підставою для покладення на неї зобов`язань, пов`язаних з утриманням власного майна, у тому числі і обов`язку сплатити борг за комунальні послуги, який виник до 30.09.2023, та нарахованих на цей борг сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

В період виникнення спірної заборгованості у квартирі проживала відповідачка ОСОБА_2 , яка управляла належним її дочці майном до досягнення нею повноліття (стаття 177 Сімейного кодексу України) та продовжила користування квартирою і в подальшому як член сім`ї власника житла, а відтак вона повинна відповідати за цим позовом як солідарний боржник у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 .

Реєстрація місця проживання особи за певною адресою є належним підтвердженням виникнення у такої особи права користування відповідним житловим приміщенням та створює для неї обов`язок оплачувати спожиті комунальні послуги.

Доказів, які б свідчили, що відповідач ОСОБА_3 проживав у квартирі без реєстрації, суду не надано.

Отже ураховуючи, що місце проживання відповідача ОСОБА_3 у квартирі зареєстроване 12.02.2024, лише з цієї дати у нього виник обов`язок зі сплати комунальних послуг.

З наведеної підстави позивач не вправі вимагати сплати ОСОБА_3 пені та коштів на відшкодування своїх інфляційних втрат і трьох процентів річних, нарахованих за період прострочення до 12.02.2024.

З використанням наданих позивачем відомостей про нарахування та сплати за комунальні послуги суд здійснив математичні розрахунки та отримав такі дані про розмір невиконаних зобов`язань за період з 12.02.2024 по 31.03.2025: 10 224,58 грн - за послуги з постачання теплової енергії; 8 737,89 грн - за послуги з постачання гарячої води; 515,27 грн- за абонентське обслуговування.

Загальна вартість спожитих за цей період комунальних послуг становить 18 962,47 грн, що і є обґрунтованим та доведеним розміром вимог до відповідача ОСОБА_3 .

Що стосується вимог про стягнення з ОСОБА_3 пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за період прострочення з 12.02.2024 по 31.03.2025, то слід зазначити, що обґрунтованого розрахунку таких вимог позивач не надав, а належні дані, на підставі яких суд міг би самостійно визначити пеню, інфляційні втрати та три проценти річних, в матеріалах справи відсутні.

Розмір заборгованості та її складових є обставинами, які підлягають доказуванню у спірних правідносинах, тягар доказування таких обставин покладається на позивача, а тому суд відмовляє у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 у цій частині вимог з підстав їх недоведеності.

При наданні оцінки обґрунтованості вимог позивача до відповідача ОСОБА_3 слід також урахувати його заяву про застосування позовної давності, сплив якої є самостійною підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Так, стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом, установленим частиною першою статті 261 цього Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Розглядуваний позов пред`явлений у травні 2025, заборгованість, обов`язок сплати якої суд поклав на ОСОБА_3 , виникла в період з 12.02.2024 по 31.03.2025, тобто позовна давність в частині задоволених до нього вимог не спливла.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог КП «Київтеплоенерго» до солідарних боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг, пені, інфляційної складової та трьох процентів річних в загальному розмірі 102 965,46 грн та до солідарного боржника ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг в розмірі 18 962,47 грн.

За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із загального розміру присудженої до стягнення суми на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припадає 41/50 частина, а на ОСОБА_3 - 9/50 частин.

Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках 41/50 частин сплаченого позивачем судового збору, що у грошовому виразі становить 1 241,48 грн з кожного, а на ОСОБА_3 - решту судового збору в розмірі 545,04 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за оплату комунальних послуг в розмірі 87 007,28 грн, пеню в розмірі 1 524,59 грн, інфляційні нарахування в розмірі 11 579,10 грн та три проценти річних в розмірі 2 854,49 грн, а усього 102 965 (сто дві тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 46 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 1 241 (одна тисяча двісті сорок одна) гривня 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 1 241 (одна тисяча двісті сорок одна) гривня 48 копійок.

Солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за оплату комунальних послуг в розмірі 18 962 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 47 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 545 (п`ятсот сорок п`ять) гривень 04 копійки.

Позивач: комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», код юридичної особи: 40538421, місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, 5.

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне рішення складене 15.01.2026.