Провадження № 2-др/761/290/25
18 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Саадулаєва А.І.,
за участю секретаря: Лишняк А.О.,
від відповідача: представник Боклаганич Н.А. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,
В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2025 позов Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

26.11.2025 від представника позивача - адвоката Щетініна М.Ю. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Зокрема, представник позивача просить вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу, що становить 16000,00 грн.

У судове засідання, яке відбулось 18.12.2025, представник позивача не з`явився, про розгляд заяви повідомлений належним чином.

У судове засідання, яке відбулось 18.12.2025, відповідач не з`явився, про розгляд заяви повідомлений належним чином.

У судовому засіданні, яке відбулось 18.12.2025, представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення. Також надала письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки заявлена для відшкодування сума є необґрунтованою.

Оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2025 позов було задоволено частково, однак, судом не вирішено питання про судові витрати, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, представником позивача - адвокатом Щетініним М.Ю. в підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази: копія договору про надання правничої допомоги № 020623 від 02.06.2023; копія Акта приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2025.

Також надав опис наданих послуг, згідно якого:

- підготовка та подача до суду заяви про зміну предмету позову від 29.04.2025 у цивільній справі № 761/15984/24;

- підготовка та подача до суду додаткових пояснень від 01.05.2025 у справі № 761/15984/24;

- підготовка та подача до суду Відповіді на відзив від 02.05.2025 у справі № 761/15984/24;

?- участь у судовому засіданні 09.07.2024;

?- участь у судовому засіданні 02.09.2024;

?- участь у судовому засіданні 08.10.2024;

?- участь у судовому засіданні 10.04.2025;

?- участь у судовому засіданні 30.04.2025;

?- участь у судовому засіданні 28.05.2025;

?- участь у судовому засіданні 15.07.2025;

?- участь у судовому засіданні 01.10.2025;

?- участь у судовому засіданні 24.11.2025.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Представник відповідача - адвокат Боклаганич Н.А. у судовому засіданні та у письмових запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення просила відмовити у задоволенні відшкодування витрат на правничу допомогу у повному обсязі, оскільки:

1. Позивач ТСББ «Комфорт» на виконання вимог частини 1 статті 134 ЦПК України при поданні до Шевченківського районного суду міста Києва 30 квітня 2025 року своєї позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, як першої заяви по суті спору, подав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи. В цьому розрахунку витрати на професійну правничу допомогу позивачем не були зазначені. Так, позивач ТСББ «Комфорт» у розділі позовної заяви «Попереднє визначення суми судових витрат» зазначив як понесені судові витрати тільки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Разом з тим, позивачем, у заяві про зміну предмету позову, яка не була його першою заявою в цій справі по суті спору, було повідомлено суд, що попередній (орієнтовний) розмір витрат позивача на правову допомогу у зв`язку із розглядом Шевченківським районним судом міста Києва справи № 761/15984/24, який за інформацією позивача становить 15000,00 гривень.

2. На момент подання до суду позовної заяви (30 квітня 2024 року), адвокат Щетінін М.Ю. перебував в договірних відносинах з позивачем ТСББ «Комфорт», доказом чого є наданий представником позивача в якості додатку до його заяви від 26 листопада 2025 року Договір № 020623/01 від 02 червня 2023 року про надання правової допомоги, укладений між ТСББ «Комфорт» та адвокатом Щетініним М.Ю. Відповідно до цього договору представник позивача ТСББ «Комфорт» - адвокат Щетінін М.Ю. надає позивачу правову допомогу (адвокатські послуги) починаючи з 02 червня 2023 року. Витрати на оплату правової допомоги, яку ТСББ «Комфорт» отримує від адвокатів та юристів, передбачаються щорічно в щорічному бюджеті Товариства.

3. Адвокат Щетінін М.Ю. в Акті приймання-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року, який ним додано до заяви ТСББ «Комфорт» від 26 листопада 2025 року свідомо введено суд в оману та безпідставно зазначено про його ніби то участь в судовому засіданні по цій справі 08 жовтня 2024 року, коли судом було винесено заочне рішення суду від 08 жовтня 2024 року. Фактично адвокат Щетінін М.Ю. участі в судовому засіданні 08 жовтня 2024 року не брав. Про це свідчить його відповідна заява, яка є в матеріалах даної справи про розгляд справи 08 жовтня 2024 року без участі представника позивача ТСББ «Комфорт». Тобто, без його участі.

Отже, заявлена сума не є обґрунтованою та пропорційною відносно предмета спору з урахуванням ціни позову, обсягу виконаних робіт та витраченого на їх виконання часу.

Тобто, представник відповідача вважає, що позивач за допомогою чинного процесуального механізму відшкодування витрат на правову допомогу намагається безпідставно стягнути завищені та нічим не обґрунтовані суми витрат на правову допомогу, тобто фактично неправомірно збагатитись за рахунок іншої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із висновків у постановах ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18, якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Суд не погоджується із твердженнями представника відповідача в запереченнях, а саме з п. 1 та п. 2.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.04.2024 позов було подано від імені ОСОБА_3 , який відповідно до Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт». При цьому, адвокатом Щетініним М.Ю. 29.04.2025 було подано заяву про зміну предмету позову, в якій було зазначено, що попередній (орієнтовний) розмір витрат позивача на правову допомогу у зв`язку із розглядом справи № 761/15984/24 становить 15000,00 грн (протокольною ухвалою суду від 28.05.2025 заяву про зміну предмету позову залучено до матеріалів справи). Слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з висновком, зробленим Верховним Судом України в постанові від 08.04.2021 року у справі № 161/20630/18 аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Отже, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім цього, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано наступні докази: копія договору про надання правничої допомоги № 020623 від 02.06.2023; копія Акта приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2025.

Відповідно до висновку, зробленим Верховним Судом України в постанові від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17 види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування.

Згідно з висновком, зробленим Верховним Судом України в постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

А отже, суд не вправі відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу тільки тому, що адвокат на підставі договірних відносинах надає адвокатські послуги ТСББ «Комфорт», та відповідно такі витрати вже передбачені в щорічному бюджеті Товариства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення по справі додаткового рішення, яким частково задовольнити вимоги про стягнення судових витрат. З огляду на заперечення відповідача щодо розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, та зважаючи на те, що заявлені витрати не знайшли свого підтвердження в повному обсязі при розгляді, а саме:

¦представник позивача не був присутнім в судовому засіданні 08.10.2024,

¦сума витрат на правову допомогу підлягає перерахунку пропорційно до частини задоволених судом позовних вимог позивача,

тому суд дійшов висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу позивача до 10062,00 грн.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» () витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10062 (десять тисяч шістдесят дві) грн 00 коп.

В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлений 19.12.2025.

Суддя: