Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 грудня 2025 року Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Войтенко Т.В.,

при секретарі судового засідання Крупини Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.08.2021 року між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «Коллект Центр», укладено договір позики №75115582, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2 001,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом.

Також між відповідачем та ТОВ «Мілоан», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «Коллект Центр», було укладено другий договір. Так, 1 вересня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №3534206 на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2300,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом.

Посилаючись на те, що кредитор виконав своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, але останнім кредит не погашається, позивач, як особа, до якої перейшло право вимоги від первісних кредиторів, звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості:

?за Договором позики №75115582 від 31.08.2021 в розмірі 6644,12 грн., з яких:

-2 001,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-4642,80 грн. - сума заборгованості за відсотками;

-0,32 коп. - нараховані 3 % річних.

?за Договором про споживчий кредит №3534206 від 01.09.2021 в розмірі 14268,55 грн., з яких:

-2070,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-12198,55 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином. У прохальній частині позову просив провести розгляд за відсутності представника та ухвалити заочне рішення за на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подавався.

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого розгляду справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово отримувала кредитні кошти.

Так, 31 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №75115582.

Даний кредитний договір було укладено ОСОБА_1 в електронному кабінеті позичальника, який створено в системі товариства, шляхом верифікації відповідача.

22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №22/02/2022, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №75115582 від 31 серпня 2021 року.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №75115582 від 31 серпня 2021 року.

За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу від 10 січня 2023 року загальна сума заборгованості становить 6 644,12 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 2 001,00 грн.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 4 642,8 грн, 3% річних -0,32 грн.

01 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3534206.

Даний кредитний договір було підписано ОСОБА_1 електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №28-12/2021-72 від 28 грудня 2021 року, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №3534206 від 01 вересня 2021 року.

10 січня 2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3534206 від 01 вересня 2021 року.

За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу від 10 січня 2023 року загальна сума заборгованості становить 14 268,55 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 2 070,00 грн.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 12 198,55 грн.

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Коллект Центр» зазначило, що ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитними договорами, заборгованість не погасила. Враховуючи укладені договори факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 6 644,12 грн. по договору №75115582; в сумі 14 268,55 грн. по договору №3534206.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» за договором № 75115582 надало: кредитний договір № 75115582 від 31 серпня 2021 року; договір факторингу № 22/02/2022; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу за договором факторингу №22/02/2022 від 22 лютого 2022року; договір факторингу № 10-01/2023; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023року;, розрахунок заборгованості за кредитним договором №75115582 від 31 серпня 2021 року.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» за договором позики №3534206 надало: договір позики №3534206 від 01 вересня 2021 року; паспорт споживчого кредиту; договір факторингу №28-12/2012-72 від 28.12.2021; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 28-12/2012-72 від 28 грудня 2021 року; договір факторингу № 10-01/2023; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023року; розрахунок заборгованості за кредитним договором №3534206 від 01 вересня 2021 року.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «Коллект Центр» надало належні та допустимі докази укладення ОСОБА_1 двох кредитних договорів із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан».

ОСОБА_1 отримала кредити за договорами №75115582, №3534206, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернула.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано.

На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договорами зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024року; витяг з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року; заявку про надання юридичної допомоги №205 від 02.06.2025 року.

Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № від 11.07.2025.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625,630, 631, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором позики №75115582 від 31.08.2021, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у розмірі 6644,12 грн., заборгованість за Договором про споживчий кредит №3534206 від 01.09.2021, укладеним з ТОВ «Мілоан», у розмірі 14 268,55 грн., а також стягнути 2422,40 грн. судового збору та 13000,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього стягнути 36 335,07 грн. (тридцять шість тисяч триста тридцять п`ять гривень 07 коп.).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»: , місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Т. В. Войтенко