справа № 631/732/17
провадження № 6/631/36/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

13 серпня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М. розглянувши матеріали подання старшого державного виконавця Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліни Карбань про обмеження боржника у праві керування транспортним засобом,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліна Карбань звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з поданням про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, в якому просить ухвалити рішення про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві керування транспортними засобами.

Вказане подання було зареєстроване за єдиним унікальним № 631/732/17 (провадження № 6/631/36/25) та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, обліково-статистичної картки справи та Журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, переданий головуючому судді, передані судді Трояновській Т. М. 11 серпня 2025 року у зв`язку із перебуванням в період з 20 липня 2025 року по 07 серпня 2025 року включно в щорічній відпустці згідно наказу № 02-06/41 від 02 липня 2025 року.

В обґрунтування подання старший державний виконавець зазначила, що у провадженні Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № НОМЕР_6, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Нововодолазьким районним судом Харківської області у справі з єдиним унікальним №631/732/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в розмірі половини вартості вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 554», 1993 року випуску, шасі НОМЕР_1 , синього кольору, реєстраційний номер знак НОМЕР_2 , у сумі 45042 гривень 81 копійка та половини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2007 року випуску, кузов НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , у сумі 109567 гривень 37 копійок, що в загальному розмірі становить 154610 гривень 18 копійок, а також понесених судових витати по сплаті судового збору у розмірі 1546 гривень 20 копійок та витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 6006 гривень 35 копійок. З моменту пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання боржник не вживає жодних дій, спрямованих на добровільне виконання судового рішення, не здійснює жодних платежів у рахунок погашення боргу. Майно, грошові кошти чи інші джерела доходів боржника, на які можливо звернути стягнення, відсутні.

Відповідно до отриманої відповіді від Пенсійного фонду України, боржник отримує пенсію у Харківському приміському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у розмірі 3038 гривень 00 копійок. Разом з тим, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»», який набрав чинності 26 березня 2022 року, на період дії воєнного стану припиняється звернення стягнення на пенсію, заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, крім випадків стягнення аліментів або у разі, якщо боржник є громадянином Російської Федерації. Отже, фактична можливість звернення стягнення на встановлене джерело доходу боржника відсутня, що перешкоджає виконанню судового рішення у встановленому порядку.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України на ім`я ОСОБА_1 09 травня 2008 року видано посвідчення водія серії НОМЕР_5 , категорії (A,B,C,D). Тому, з метою забезпечення реального виконання рішення суду та спонукання боржника до виконання покладених на нього обов`язків за виконавчим документом, у зв`язку з тривалим невиконанням боржником судового рішення, старший державний виконавець вважає, що є підстави для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Ознайомившись зі змістом подання про обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Так, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення, що прямо передбачено у пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України.

Положеннями статті 129-1 Основного Закону України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, яка обумовлює, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина 2 статті 18 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Хорнсбі проти Греції» (пункт 40)).

У рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Войтенко проти України» Європейський суд з прав людини нагадав свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Отже, виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Заходи примусового виконання передбачені у статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» та такими є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За змістом частини 1, абзацу 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом із тим, у частині 3 наведеної норми права передбачені права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, до яких належить наступні:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

З урахування наведеного слід дійти висновку, що виконавець може звернутись до суду лише з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, а також із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, та із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

При цьому у розділі VІ Цивільного процесуального кодексу України визначений вичерпний перелік процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справа та рішень інших органів (посадових осіб), вирішення яких здійснюється саме судом. Даний розділ не надає повноважень суду вирішувати питання щодо обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Постанова про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами виноситься безпосередньо державним виконавцем у порядку, передбаченому статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», проте дана норма права стосується саме порядку стягнення аліментів.

З урахуванням вище викладеного слід дійти висновку, що положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено право виконавця на звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами з метою його спонукання до виконання рішення суду та не передбачено розгляд такого подання судом у порядку цивільного судочинства.

Положеннями частини 9 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на те, що розділом VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» Цивільного процесуального кодексу України не врегульовано питань щодо відмови у відкритті провадження у справі, враховуючи положення частини 9 статті 10 зазначеного Кодексу, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку загальні норми цивільно - процесуального закону.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що старшому державному виконавцю Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліні Карбань слід відмовити у відкритті провадження у справі з єдиним унікальним № 631/732/17 (провадження № 6/631/36/25) за поданням старшого державного виконавця Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліни Карбань про обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, роз`яснивши заявнику, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 55, 124, 129, 129-1 Конституції України, статтями 1 - 5, частиною 9 статті 10, статтями 12, 13, 18, частиною 1 статті 186, статтями 256, 258 - 260, 261, 263 - 265, 268, частинами 5 та 11 статті 272, 352 - 355 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі з єдиним унікальним єдиним унікальним № 631/732/17 (провадження № 6/631/36/25) за поданням старшого державного виконавця Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліни Карбань про обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя Т. М. Трояновська