печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року

Суддя Печерського районного суду м. Києва Єрмічова В. В., перевіривши матеріали цивільної справи за позною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва з Голосіівського районного суду м. Києва передана для розгляду цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії. Позов обгрунтовано тим, що 04.04.2025 позивач звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою щодо рішень, дії або бездіяльності державних реєстраторів та просив вчинити певні дії. Однак наказом Міністерства юстиції України № 907/7 від 14.05.2025 скаргу залишено без розгляду. Оскільки позивач вважає наказ Міністерства юстиції України № 907/7 від 14.05.2025 протиправним, тому він вимушений звертатися з цим позовом до суду, просить скасувати оскаржуваний наказ та зобов`язати Міністерство юстиції України його розглянути.

Оглянувши позовну заяву та додані до неї додатки, суддя дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

В обсязі конкретних обставин даної цивільної справи зміст (суть) спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, що виникли між позивачем та Міністерством юстиції України.

Установлено, що позивачем визначено відповідачем у справі Міністерство юстиції України, яке є центральним органом виконавчої влади в Україні, що належить до системи органів державної влади, який формує та реалізовує державну правову політику та інші державні функції.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine» від 21.12.2010, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).

Ураховуючи пред`явлені позивачем вимоги за цим позовом, установлено, що спір, який виник між сторонами, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративного суду, а тому дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З урахуванням означеного вище, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.

На підставі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 17, КАС, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу про право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. В. Єрмічова