ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5765/25

Провадження № 22-ц/820/2488/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку в спільному майні, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стаднічук Н.Л. від 25 вересня 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що з 1988 року по 26.02.1992 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб розірваний з формальних підстав, але сторони надалі продовжили спільно проживати, вести спільне господарство, мали спільний побут і бюджет, спільно виховували дитину та мали усталені відносини, притаманні подружжю.

07.06.2005 року подружжя за спільні кошти придбало електричну підстанцію КТП-630 кВа № 275, розташовану в АДРЕСА_1 , за що позивачка особисто сплатила кошти в сумі 114000 грн. Також за біржовим договором купівлі-продажу від 09.11.2006 року подружжя за спільні кошти придбало реконструйовану електричну підстанцію 110/35/10 кВ вартістю 3963784,38 грн., розташовану в м. Шепетівці, вул. Пліщинська, територія РЕМ, яку оформили на відповідача ОСОБА_2 . За цю підстанцію позивачка особисто частково розрахувалася з продавцем простими векселями на суму 2000000 грн.

З врахуванням наведеного позивачка просила встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 27.05.2002 року по 20.01.2022 року, визнати спільним сумісним майном подружжя електричну підстанцію КТП-630 кВ № 275 вартістю 228000 грн., розташовану в АДРЕСА_1 , а також електричну підстанцію 110/35/10 кВ вартістю 3963784,38 грн., розташовану в АДРЕСА_2 , територія РЕМ; визнати за нею право власності на частину вказаного майна.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянтки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що придбані сторонами за договорами купівлі-продажу дві трансформаторні підстанції є об`єктами нерухомого майна, тож оскільки договори купівлі-продажу щодо цього майна не посвідчено нотаріально, то право власності у них на вказані підстанції не виникло.

Однак апелянтка в позовній заяві зазначала, що вказане обладнання не є об`єктом нерухомого майна, оскільки це комплекс установок для перетворення та розподілу електричної енергії, що класифікуються як тимчасові інженерні споруди.

Інженерні споруди та обладнання, придбане у свій час подружжям за спільні кошти та за спільно укладеними договорами є спільним сумісним майном подружжя.

Суд першої інстанції неправомірно залишив без розгляду самостійну позовну вимогу про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю, зробивши висновок, що встановлення цього факту не матиме для сторін юридичного значення, оскільки право власності у сторін на спірне майно не виникло. Судовий розгляд є неповним, а це є самостійною підставою для скасування або зміни рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги визнання відповідачем позову та порушив норму процесуального права, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, ототожнивши відсутність державної реєстрації шлюбу з відсутністю сімейних відносин, фактично позбавив позивачку захисту, який передбачений законом для осіб, що проживають однією сім`єю без шлюбу.

Суд неповно з`ясував фактичні обставини справи та не дав належної оцінки доказам, поданим позивачем на підтвердження спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, участі обох сторін у придбанні спірного майна.

Суд виходив із того, що електричні підстанції не можуть бути предметом спільної сумісної власності, при цьому не врахував їхнього правового статусу як об`єктів нерухомого майна. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» підстанції є інженерними спорудами, призначеними для виробництва, передачі та розподілу електричної енергії. Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд (ДК БС) інженерні споруди належать до нерухомого майна. Законодавство не забороняє фізичним особам мати у власності інженерні споруди, придбані за кошти однієї або обох сторін. Документи, надані позивачем (договір купівлі підстанції, квитанції про оплату, письмові підтвердження згоди), свідчать про спільну участь у набутті цього майна, що не враховано судом.

В той же час постановами ВС у справах №№686/17335/18, 686/17333/18, 686/23793/17 підтверджено право власності ОСОБА_2 на електричну підстанцію, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01 березня 2016 року, зобов`язано ПАТ «Хмельницькобленерго» повернути ОСОБА_2 протягом календарного місяця поточного року із свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , територія РЕМ, до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частина згідно з актом прийому-передачі від 09 листопада 2006 року. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що згідно з біржовим договором купівліпродажу ОСОБА_2 09 листопада 2006 року придбав у ПМП «Юнар» реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, загальною вартістю 3 963 784,38 грн.

Суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю не є ефективним способом захисту прав.

В засіданні апеляційного суду представник апелянтки підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належно.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з цим оскаржуване рішення слід змінити у мотивувальній частині.

Так, встановлено, що 26 травня 1992 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, відділу реєстрації місця проживання Хмельницької міської ради № Р-03-1935 від 19.01.2021, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

За змістом поданої копії договору купівлі-продажу від 07.06.2005 року ОСОБА_2 придбав у ТОВ «НОМ І Т» електричну підстанцію КТП - 630 кВА № 275, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно пункту 10.4 вказаного договору покупець зазначив, що, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , ним отримана згода на укладення попередніх договорів, договорів про внесення змін та доповнень, додаткових договорів, договорів про розірвання стосовно правочину щодо придбання зазначеного вище товару за кошти, що є спільною сумісною власністю. Придбаний товар також буде об`єктом права спільною сумісною власності як такий, що набувається під час фактичних шлюбних відносин.

Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера № 382 від 08.06.2005 ТОВ «НОМ і Т» прийнято від ОСОБА_1 50 % оплати за договором від 07.06.2005 року за підстанцію КТП 630 кВА № 275 в сумі 114000 грн.

За Біржовим договором купівлі-продажу від 09.11.2006 року, зареєстрованим на Українській Товарній біржі за № 586912 від 09.11.2006 року, ОСОБА_2 купив реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною вартістю 3963784,38 грн.

Позивачка ОСОБА_1 09.11.2006 року надала письмову згоду на укладення ОСОБА_2 на купівлю вказаної підстанції як цивільна дружина.

09.11.2006 року ОСОБА_1 передала в оплату реконструйованої підстанції 110/35/10 кВ векселі на суму 2000000 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони під час спільного проживання придбали за договорами купівлі-продажу трансформаторні підстанції, які є об`єктами нерухомого майна. В порушення цивільного законодавства договори купівлі-продажу цього нерухомого майна не були посвідчені нотаріально, а право власності на ці об`єкти не було зареєстровано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У зв`язку з цим право власності на спірне майно у сторін не виникло, тому відсутні підстави для його поділу. У встановленні факту проживання однією сім`єю відмовлено, оскільки встановлення цього юридичного факту не матиме юридичного значення для сторін у зв`язку з тим, що право власності на спірне майно у них не виникло.

Проте з цими мотивами відмови у позові не можна погодитися повністю, зважаючи на таке.

Щодо встановлення судами факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц, позовні вимоги про поділ майна, визнання права на майно, є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи (пункти 40-44).

Враховуючи наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, вимога ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту не є вимогою, яка забезпечить ефективний захист її прав у цій справі про поділ майна подружжя, а лише є підставою для вирішення цієї справи (однією з обставин, які підлягають доказуванню).

У вказаній постанові ВП ВС також констатувала, що визнання права спільної сумісної власності на майно не є ефективним захистом, оскільки не призводить до реального відновлення порушених прав, а лише констатує обставини, які мають значення для вирішення справи. Належним та ефективним способом захисту є позовна вимога про поділ спільного майна подружжя.

Тому в задоволенні вказаних вимог про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спільної сумісної власності на спірне майно суду слід було відмовити саме з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту прав. Суд першої інстанції в цій частині зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, але помилився щодо мотивів такої відмови, тому постанову апеляційного суду в цій частині належить скасувати, а рішення суду першої інстанції - змінити в мотивувальній частині.

Щодо позовних вимог про поділ підстанції ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться в м. Шепетівка.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував обставини, які є преюдиційними і не підлягають доказуванню згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2015 року в справі № 686/8864/15-ц встановлено, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 05.10.2006 року в справі № 11/5079 за позовом Приватного малого підприємства «ЮНАР» м. Хмельницький до ВАТ «Шепетівський завод культиваторів» м.Шепетівка була затверджена мирова угода від 15.09.2006 року, укладена на стадії виконання судового рішення в справі №11/5079.

На виконання ухвали Господарського суду від 05.10.2006 року в справі № 11/5079 про затвердження мирової угоди 17.10.2006 року згідно акту прийому-передачі ВАТ «Шепетівський завод культиваторів» передав, а ПМП «ЮНАР» прийняв реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: м. Шепетівка, вул. Пліщинська, територія Шепетівського РЕМ.

09.11.2006 року ПМП «ЮНАР» продало, а ОСОБА_2 придбав згідно біржового договору купівлі-продажу реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: м. Шепетівка, вул. Пліщинська, територія Шепетівського РЕМ, загальною вартістю 3963784,38 грн.

Згідно акту приймання-передачі від 09.11.2006 року ПМП «ЮНАР» передало, а від громадянина ОСОБА_2 прийняв ПП ОСОБА_2 реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: м.Шепетівка, вул. Пліщинська, територія Шепетівського РЕМ, до складу якої входить трансформатор ТДТН-25000/110/35/10 кВ №112658 - 1 шт.; осцилограф - 1шт.; вимикач У-110 - 3 шт.; панель дистанційного захисту типу ЭПЗ-1636-67/2 - 2 шт.; комплект пристрою ТС-ТИ типу МКТ-1Б для телемеханізації П/СТ; диспечерський пульт з планшетом диспечерського щита; ТМ-100/10 - 2 шт.; кабель силовий АВРГ - 50 м.; кабель контрольний АКВРГ - 100 м; кабель контрольний АКВРБГ - 100 м; відокремлювач трьохполюсний ОД-110-100 4/с з приводом ПРО 1У1 - 2шт.; короткозамикач КЗ-110-1У з приводом РПК - 1У1 - 2шт.; розділювач 3-х полюсний РПДН-1б-1000-110- 4 шт.; розділювач 3-х полюсний РНДЗ-2-110 - 2 шт.; заземлювач в нулі трансформатора ЗОН- 2 шт.; розрядник вентильний РВС - 110 з регистром спрацювання - 2 шт.; розрядник вентильний РВС-35 - 8 шт.; розрядник вентильний РВС-15 - 3 шт.; розрядник вентильний РВО - 10 - 2 шт.; опорний ізолятор ОНШ-35-3000 - 2 шт.; спуски і перемикачі зрізом до 300 кв.мм при 3-х проводах в фазі - 25 шт.; гирлянда натяжна одноцепна ПС-66 Д - 18 шт.; зажим апаратний А4А-185-2 - 36 шт.; зажим апаратний А2А-185-2 - 28 шт.; зажим апаратний А1А-185-1 - 4 шт.; зажим апаратний АА-185-1 - 2 шт.; трансформатор току ТША-0,5 - 2 шт.; наконечник кабельний ТА-11-12 - 80 шт.; провід АС 185/29-0,4 км; батарея акумуляторна СК-8 120 робочих елементів - 1 шт.; стелаж під АБ однозарядний - 12 шт.; стелаж під АБ двозарядний - 11 шт.; шина мідна кругла d 6 мм - 100 м.; ізолятор лінійний штирьовий ТФ-16 - 36 шт.; панель управління сигналізації - 1 шт.; панель управління трансформатора - 2 шт.; панель управління шинних апаратів - 1 шт.; панель управління ША-10 кв - 1 шт.; панель захисту трансформатора - 2 шт.; панель захисту і автоматики сторони 110кВ - 2 шт.; панель АРН трансформатора - 1 шт.; панель А4Р ЭПЗ ИЗ2 - 1 шт.; панель живлення блокування - 1 шт.; пристрій ВАЗП 380/260 - 2 шт.; панель постійного току П-291 - 2 шт.; трансформатори ТПОЛ -10-05 р - 9 шт.; кабель АКВВГ 4*2,5 кв.мм - 0,92 км.; кабель АК АВВГ 4*4 - 0,91 км; кабель АКВВГ 7*2,5 - 1,14 км.; кабель АКВВГ 7*6 - 1,125 км.; кабель АКВВГ 10*2,5 - 2,56 км.; кабель АКВВГ 10*6 - 0,43 км.; кабель АКВВГ 14*2,5 - 0,63 км.; кабель ААШВ 1кВ 2*50 - 0,415 км.; кабель ААШВ 1кВ 2*60-0,02 км; кабель ААШВ до 1 кВ 2*120 - 0,1 км; кабель ААШВ 3*185-0,095 км; кабель ААШВ 3*35 +1*16 - 0,07 км; кабель ААВГ 3*4 + 1*2,5 - 0,36 км; кабель ААВГ 3*6 + 1*2,5 = 0,27 км; кабель ААБ 3*10+1*6-0,2 км ; будівельна частина - плита НСП-1 - 4 шт.; стойка УСО - 1А - 44 шт.; стойка УСО-2А - 2 шт.; стойка УСО-2А - 2 шт.; плита ПН2-1 - 28 шт.; опора під розрядник РВС-110 ТО-11030 - 6 шт.; опора під короткозамикач КЗ-110-У1 ТО-110-63 - 2 шт.; опора під трьохполюсні роз`єднувачі ТО-110-67 - 6 шт.; опора під трьохполюсні відокремлювачі ТО-110-68 - 2 шт.; опора під шинну опору ШО-ПО ТО-110-35 - 8 шт.; опора під однополюсний заземлювач з розрядником РВС-35 ТО-110-46 - 2 шт.; фундамент під трансформатор ФТН-1 - 2 шт.; опора під розрядники РВС-35 ТО-35-32 - 2 шт.; металоконструкція загальною вагою 4983,5 кг..

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2015 року в справі № 686/8864/15-ц зобов`язано ПАТ «Хмельницькобленерго» повернути ОСОБА_2 протягом календарного місяця поточного року із свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частина згідно акту прийому-передачі від 09.11.2006 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2017 року в справі № 686/8864/15-ц змінено спосіб та порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2015 року в справі №686/8864/15-ц про витребування вказаної підстанції з незаконного володіння ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_2 , шляхом стягнення з ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_2 вартості підстанції в сумі 268196 грн.

Отже, на цей час спірна підстанція ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , перебуває у власності ПАТ «Хмельницькобленерго» (а на користь ОСОБА_2 стягнута вартість підстанції), тож ПАТ «Хмельницькобленерго» також мало б відповідати за заявленими позовними вимогами про поділ вказаної підстанції.

Так, згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 року у справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Отже, незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад, тож у позові в частині визнання права власності на частину електричної підстанції 110/35/10 кВ, розташованої в АДРЕСА_2 , територія РЕМ слід відмовити з інших мотивів - саме з підстав незалучення до участі у справі ПАТ «Хмельницькобленерго» як співвідповідача.

Щодо позовних вимог про поділ підстанції КТП-630 кВ № 275, розташованої в м. Мелітополь Запорізької області.

Згідно з ч.1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між собою.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч.ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Суд першої інстанції правильно врахував, що за статтею 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» трансформаторна підстанція - це електрична установка відкритого або закритого типу, призначена для розподілу або перетворення електричної енергії.

Державним класифікатором будівель і споруд трансформаторні станції та підстанції місцевих електромереж віднесено до інженерних споруд. Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (частина третя статті 334 ЦК України).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина 4 статті 334 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно констатував, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» електричні підстанції є інженерними спорудами, які згідно з Державним класифікатором будівель та споруд (ДК БС) належать до нерухомого майна.

Зміст наведених норм права цілком спростовує твердження позивачки про те, що вказане майно є рухомим.

Тож обґрунтованими є висновки суду по суті спору про недоведеність набуття електричної підстанції КТП - 630 кВА № 275 в м. Мелітополь у власність сторонами, що виключає поділ цього майна між ними, рішення в цій частині є законним та обґрунтованим.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції правомірно відмовив у прийнятті визнання відповідачем позову відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову суперечило закону та порушувало права чи інтереси інших осіб.

Виходячи з викладеного, оскаржуване рішення слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року змінити, викласти мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 02 січня 2026 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк