КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 758/5010/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», яка подана представником Макєєвим Віталієм Миколайовичем, на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року, постановлену у складі судді Войтенко Т.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року цивільну справу №758/5010/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ТОВ «УМ Факторинг» - Макєєв В.М. подав апеляційну скаргу та додаткові пояснення до неї, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу на розгляд до Подільського районного суду м. Києва, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказував, що позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва за правилами ч. 8 ст. 28 ЦПК України, оскільки місце виконання грошового зобов`язання, визначене договором, знаходиться у м. Києві.

Хоча загальне правило, встановлено ст. 27 ЦПК України визначення підсудності за місцем реєстрації відповідача, процесуальний закон передбачає винятки, зокрема альтернативну підсудність, встановлену ст. 28 ЦПК України.

Вважає, що суд першої інстанції не застосував зміст ст. 532 ЦК України щодо місця виконання грошового зобов`язання, оскільки спір виник з кредитного договору, тобто грошового зобов`язання, а тому згідно з п.4 ч.1 ст.532 ЦПК України, місцем виконання є місцезнаходження кредитора на момент виникнення зобов`язання.

Також не врахував різницю між поняття «спосіб розрахунку» (безготівковий) з юридичною категорією «місце виконання зобов`язання». Спосіб розрахунку є лише технічною дією, тоді як місце виконання є юридичним фактом, визначеним законом (місцезнаходження кредитора), і саме цей факт є підставою для визначення підсудності.

Посилається на те, що є щонайменше 2 підстави для застосування приписів ч. 8 ст. 28 ЦПК України, оскільки окрім прямого закріплення місця виконання зобов`язання у договорі, відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», місцем укладення електронного договору є місцезнаходження постачальника послуг. Первісний кредитор ТОВ «Селфі Кредит» зареєстрований у м. Києві.

Звертає увагу на неврахування судом першої інстанції сталої практики Київського апеляційного суду в аналогічних справах (зокрема постанова від 24 червня 2025 року у справі № 758/5034/25).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо передачі справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1281146 від 10.04.2025 року, особу не знайдено, однак останнім відомим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 , яка згідно адміністративно-територіального поділу не відноситься до території Подільського району м. Києва, а відноситься до території Зарічного району м. Суми.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2025 року ТОВ «УМ Факторинг» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 6 ст. 187 ЦПК України встановлено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до повідомлення № 1281159 від 10.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, громадянка ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відсутня за вказаними параметрами, особу не знайдено в Подільському районі м. Києва (а.с.61).

Відповідно до повідомлення № 1281146 від 10.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня за вказаними параметрами, особу не знайдено в Подільському районі м. Києва (а.с.62).

Згідно з Договором № 1177178 від 15 грудня 2023 року про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29-35).

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача посилався на ч. 8 ст. 28 ЦПК України та зазначав, що оскільки у договорі визначено місце його виконання, яким є місце знаходження товариства м. Київ, вул. Григорія Сковороди, 1, тому справа є підсудною Подільському районному суду м. Києва.

За загальним правилом територіальної підсудності, визначеним ч. ч. 1, 2 ст. 27 ЦПК України, передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

За пунктом 8 статті 28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до положень наведеної правової норми за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з таких умов: у договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Згідно зі статтею 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до висновку Верховного Суду в ухвалі від 05 грудня 2019 року у справі № 461/1427/19 « Оскільки в укладеній між сторонами угоді про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки вказано, що «… угода виконується за місцем знаходження Банку: 79008, м. Львів АДРЕСА_1 , у випадку спору між сторонами за цією Угодою, позов може пред`являтися також за місцем виконання угоди», суди правильно визначили, що за правилами частини восьмої статті 28 ЦПК України розгляд зазначеної справи відноситься до Галицького районного суду міста Львова, за місцем виконання угоди, куди позивач і подав свій позов. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.»

Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 127/30671/18 вказав на те, що відповідно до положень зазначеної норми (ч.8 ст.28 ЦПК України) за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з наступних умов: у договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

«Ураховуючи, що у договорах позики сторони самостійно визначили місце виконання зобов`язання, а саме у м. Вінниця, подання позову про стягнення боргу за такими договорами на підставі правил альтернативної підсудності (частина восьма статті 28 ЦПК України) є правом позивача, що гарантоване йому процесуальним законом.»

Встановлено, що предметом спору у даній справі за позовом ТОВ «Ум Факторинг» є стягнення кредитної заборгованості за договором №1177178 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», укладеним 15 грудня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 .

Відповідно до п.9.14. зазначеного договору місцем його виконання є місцезнаходження товариства, зазначене у розділі 10 цього Договору, а саме: м. Київ, вул. Андріївський узвіз, 1-А , що територіально відноситься до Подільського району м. Києва.

Оскільки сторонами в договорі №1177178 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 15 грудня 2023 року визначено місце виконання зобов`язання, на що суд першої інстанції уваги не звернув, позивач на підставі ч. ч. 8, 16 ст. 28 ЦПК України має право за власним вибором пред`явити позов у цій справі за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_1 або за місцем виконання договору.

Отже, позивач скористався процесуальним правом вибору суду для пред`явлення позову відповідно до положень ст. 28 ЦПК України та звернувся до Подільського районного суду м. Києва за місцем виконання договору, на що районний суд уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передання справи до Зарічного районного суду м. Суми.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції про непідсудність йому цієї справи не ґрунтується на вимогах процесуального закону та матеріалах справи.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374 - 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», яка подана представником Макєєвим Віталієм Миколайовичем, - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня прийняття постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.