Справа № 301/2131/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.

суддів : Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

з участю секретаря судових засідань : Мочан М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмежено відповідальність «Споживчий Центр» на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2025 року у складі судді Пітерських М.О. у справі за позовом Товариства з обмежено відповідальність «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

встановив :

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2025 року заяву представника позивача Чехун Юлії Віталіївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Заперечуючи ухвалу суду, Товариство з обмежено відповідальність «Споживчий Центр», в інтересах якого діє Ларіонов К.О., подало на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушенням судом норм процесуального прав. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов неправильних висновків про залишення без розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі, оскільки згідно ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу, є обов`язком суду, а ЦПК України не передбачено обов`язок сторони по справі подавати заяву щодо розподілу судових витрат по справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не находило.

Сторони судове засідання не з`явилися вся, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Залишаючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що заяву до суду подано після закінчення строку встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд з врахуванням наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Споживчий Центр» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №14.02.2025-100001478 від 14.02.2025 року в сумі 15624,08 грн. та суми сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 2422,40 грн.

Ухвалою Іршавського районного суду від 20.08.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 15.09.2025 року позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість за Кредитним договором №14.02.2025-100001478 від 14.02.2025 року в сумі 15624,08 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн.

19 вересня 2025 року представник позивача Чехун Ю.В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий Центр» 6000 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому, перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Вказане відповідає правовій позиції, викладені в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року по справі №910/13193/19.

Суд першої інстанції правильно встановив та зазначив, що на відміну від розгляду справи в порядку загального позовного провадження, в якому передбачено стадію судових дебатів, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не передбачає стадію судових дебатів. Оскільки дану справу було призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, то заява про відшкодування судових витрат, окрім витрат щодо сплаченого позивачем судового збору, повинна бути зроблена до закінчення проведення судового засідання, а відповідні докази повинні бути надані позивачем або до закінчення судового засідання, або протягом 5 днів після ухвалення рішення судом.

У даній справі, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача, який включає судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., було наведено у мотивувальній частині позовної заяви. Але в резолютивній частині позовної заяви (у тому числі новій редакції позовної заяви) позивач просив стягнути з відповідача тільки судовий збір в сумі 2422,40 грн., вимоги про стягнення з відповідачки на свою користь витрат на професійну правничу допомогу адвоката резолютивна частина позовної заяви не містила. Жодних доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надано не було.

У прохальній частині позовної заяви представник позивача Чехун Ю.В. просила проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий Центр».

Заяву про судові витрати подано до суду після закінчення строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України.

Частиною 1 ст.246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Однак, представник позивача Чехун Ю.В. не скористалася наданим їй правом, як і не подала до суду у встановлений строк письмової заяви про те, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З врахуванням вищенаведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заяву представником позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу подано до суду з пропуском строку, визначеного у ч.8 ст.141 ЦПК України, та обґрунтовано її залишив без розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ґрунтуються на помилковому тлумаченні вимог ст. 141 ЦПК України. Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення по справі по суті спору виконав свій обов`язок та вирішив питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесені та підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. Разом з тим, у позовній заяві, її мотивувальній частині(у тому числі новій редакції позовної заяви) зазначено лише про попередній (орієнтовний) розрахунок щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., резолютивна частина позовної заяви не містить жодної вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, а також до позовної заяви не подано жодних доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд був позбавлений можливості і не вправі був вирішувати питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375,382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмежено відповідальність «Споживчий Центр» залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 січня 2026 року.

Головуючий :

Судді :