Справа № 562/4096/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2025 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді Саган Л.В.

за участю секретаря судового засідання Аврамчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 14 січня 2020 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан" відповідачем ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту № 1041659. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан". ТОВ "Мілоан" було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 1041659 від 14 січня 2020 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан". Відповідно до кредитного договору № 1041659 від 14 січня 2020 року, укладеного в електронній формі з ТОВ «Мілоан», відповідач отримала кредит у сумі 9000 гривень. Відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі передбачені договором в порядку та строки, визначені договором.

01 квітня 2020 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" було укладено Договір факторингу №01/04, згідно умов якого ТОВ "Мілоан" відступило для ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" право грошової вимоги за кредитним договором № 1041659 від 14 січня 2020 року та відповідно ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" набуло права вимоги до відповідача.

13 грудня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" було укладено Договір факторингу №1/4, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія"передало (відступило) на користь ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг"за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо ОСОБА_1 в розмірі 29250 (Двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14850 грн. заборгованість за відсотками, 900 грн. заборгованість за комісією, 4500 грн. заборгованість за пенею.

На адресу відповідача було направлено повідомлення про зміну кредитора із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості за кредитним договором №1041659 від 14 січня 2020 року. Однак, всупереч умов кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконує свого зобов`язання щодо повернення кредиту у встановлені договором строки.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 1041659 від 14 січня 2020 року в розмірі 29250 (Двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Відповідач ОСОБА_1 подала відзив, у якому позовні вимоги визнає частково. Вказує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Тому сума процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 1041659 від 14 січня 2020 року в межах погодженого сторонами строку кредитування - до 29 січня 2020 року становить 3375 гривень. Визнає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9000 гривень та проценти за строк кредитування в розмірі 3375 гривень. Вважає, що вимога позивача про стягнення з неї комісії в розмірі 900 гривень суперечить Закону України "Про споживче кредитування", оскільки в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Також вважає безпідставною вимогу про стягнення з неї на користь банку пені в розмірі 4500 гривень, посилаючись на законодавче обмеження, введене Цивільним кодексом України, щодо нарахування пені на час воєнного стану в країні. Таким чином, позивач визнає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000 гривень та проценти за строк кредитування в розмірі 3375 гривень. Крім того, просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 1000 гривень, враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, критерій реальності адвокатських витрат, принципи співмірності та розумності судових витрат.

У відповіді на відзив представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" Лановий Є.М. з доводами відповідача не погоджується, посилаючись на те, що відповідачем не заперечується укладення кредитного договору та користування наданими кредитними коштами. Перед укладенням кредитного договору первісний кредитор надав позичальнику в повному обсязі всю необхідну інформацію. Сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідач підписала кредитний договір, чим засвідчила, що погодилась з умовами договору. Вказує, що нарахування відсотків за користування кредитом передбачені умовами кредитного договору та нараховані відповідно до його положень. Крім того, після відступлення права вимоги за кредитним договором № 1041659 від 14 січня 2020 року, ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" ніяких нарахувань не здійснювало та просить суд стягнути заборгованість, яка виникла у відповідача перед первісним кредитором. Комісія за надання кредиту - одноразова, сплачується під час отримання кредитних коштів. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Отже, чинним законодавством України надано право отримувати плату за обслуговування кредиту. Оскільки ОСОБА_1 під час укладення договору ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлювала та з ними погодилась, тому твердження відповідача щодо незаконності комісії у розмірі 900 гривень, яка нарахована одноразово, є необгрунтованими. У зв`язку з тим, що відповідачем не було погашено заборгованість, то первісним кредитором нараховано пеню у розмірі 4500 гривень на підставі п.4.1 кредитного договору. Також відсутні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Просить позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" Лановий Є.М. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності представника позивача та задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 січня 2020 рокуміж ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1041659в електронній формі, згідно якого відповідачеві в безготівковій формі шляхом перерахування на банківський картковий рахунок надано кредит у розмірі 9000 гривень, строком на 15 днів - з 14 січня 2020 рокупо 29 січня 2020 року, зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (пункти 1.1 - 1.4 кредитного договору).

Згідно з п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 900 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до пунктів 1.5.2, 1.6 кредитного договору проценти за користування кредитом: 1350 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього договору.

Положеннями пунктів 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору визначено, що нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності тощо). Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем, визначеним п.1.4, продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів, товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства.

Відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором, у порядку, строки та терміни, передбачені п.п.1.1 - 1.6 та п.2.4 цього договору (п.3.3.2 кредитного договору).

Згідно з п.2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4 договору.

Пунктом 3.3.3 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний у разі порушення строків повернення кредиту на вимогу товариства сплатити пеню.

Відповідно до п.п.6.1, 6.4, 6.5 кредитного договору, договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно положень п.7.1 кредитного договору, цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини, набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Дата переказу суми кредиту на картковий рахунок позичальника є датою отримання кредиту позичальником. Строк дії цього договору - з моменту укладення і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На підтвердження факту укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 надано кредитний договір № 1041659 (індивідуальна частина) від 14 січня 2020 року, додаток № 1 до кредитного договору № 1041659 від 14 січня 2020 року - графік розрахунків, анкету-заяву на кредит № 1041659 від 14 січня 2020 року, відомості про щоденні нарахування та погашення.

Відповідачем були підписані: анкета заява на кредит, кредитний договір, графік розрахунків, внаслідок чого остання була ознайомлена з умовами кредитування та процентною ставкою за кредитом.

Відповідач прийняла умови кредитного договору та підписала зазначений кредитний договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та 14 січня 2020 року отримала кредит в сумі 9000 гривень на свою платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням № 13814895 від 14 січня 2020 року. Вказані обставини відповідачем не спростовані та не заперечуються.

Таким чином, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість.

01 квітня 2020 рокуміж ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія"укладено Договір факторингу № 01/04 від 01 квітня 2020 року, згідно якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь "Фінансова компанія "Довіра та гарантія"право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, згідно реєстру боржників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 в розмірі 29250 (Двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14850 грн. заборгованість за відсотками, 900 грн. заборгованість за комісією, 4500 грн. заборгованість за пенею, що підтверджується договором факторингу № 01/04 від 01 квітня 2020 рокута витягом з реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу від 01 квітня 2020 року.

В подальшому, 13 грудня 2021року між ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія"та позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг"було укладено договір факторингу № 1/4 від 13 грудня 2021року, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія"передало (відступило) на користь ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг"за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо відповідача ОСОБА_1 в розмірі 29250 (Двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14850 грн. заборгованість за відсотками, 900 грн. заборгованість за комісією, 4500 грн. заборгованість за пенею, що підтверджується договором факторингу №1/4 від 13 грудня 2021року та витягом з реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу від 13 грудня 2021року.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і як наслідок виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з цим позовом до суду.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18), від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Частиною 2 ст.9 вказаного Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснені всі дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливим, а саме: без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами по справі не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Можливість укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією, яка викладена Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09.09.2020 року у справі №732/670/19.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

В силу вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, вище встановленими обставинами справи та нормами закону підтверджується факт укладення між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 кредитного договору № 1041659 від 14 січня 2020 року.

За змістом ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

02 вересня 2024 року представником ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" - адвокатом Білецьким Б.М. на адресу відповідача було направлено досудову вимогу, в якій боржника повідомлено про відступлення прав грошової вимоги та добровільну оплату заборгованості за кредитним договором № 1041659 від 14 січня 2020 року.

Однак, вказана заборгованість відповідачем погашена не була.

Згідно положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі статтею 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, а відповідач в свою чергу порушила взяті на себе зобов`язання та допустила виникнення заборгованості.

Згідно з наданим ТОВ "Мілоан" розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1041659 від 14 січня 2020 рокустановить 29250 (Двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14850 грн. заборгованість за відсотками, 900 грн. заборгованість за комісією, 4500 грн. заборгованість за пенею.

Як вбачається з матеріалів справи, після відступлення права вимоги за кредитним договором № 1041659 від 14 січня 2020 року, ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" не здійснювало нарахування заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 4500 гривень, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.

Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження№ 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.

За таких обставин, хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені, проте відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 4500 гривень, слід відмовити.

З огляду на те, що за умовами кредитного договору № 1041659 від 14 січня 2020 року сторонами в п.7.1 визначено строк дії договору - з моменту укладення і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 24750 (Двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят) гривень, з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14850 грн. заборгованість за відсотками, 900 грн. - заборгованість за комісією.

На підставі наведеного позов підлягає до часткового задоволення.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2049 грн. 72 коп. (24750 грн. х 2422,40 грн. / 29250 грн.).

Також згідно положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" надано суду договір № 43657029 від 07 серпня 2024 року про надання правової допомоги; додаткову угоду № 1041659 від 11 листопада 2024 року до договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг) від 11 листопада 2024 року, виконаних адвокатом Білецьким Б.М.; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11 листопада 2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10 від 17.03.2016.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, складність справи, яка розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження, критерій реальності адвокатських витрат, позов, поданий позивачем невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, виходячи з конкретних обставин справи, обсяги виконаної роботи є незначними, розгляд справи проведено без участі сторін, з урахуванням принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000 (Три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України та на підставі ст.ст.516, 526, 530, 610-612, 625, 626, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1081, 1082 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" () заборгованість за кредитним договором №1041659 від 14 січня 2020 року в розмірі 24750 (Двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят) гривень, з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14850 грн. заборгованість за відсотками, 900 грн. - заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" () витрати по оплаті судового збору в розмірі 2049 (Дві тисячі сорок дев`ять) грн. 72 коп. та 3000 (Три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг", місцезнаходження: 07406, м.Бровари Київської області, вул.Симона Петлюри, 21/1, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 03 червня 2025 року.

С у д д я