судді Верховного Суду у Касаційному цивільному суді Пророка В. В.
04 листопада 2025 року
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши касаційну скаргу особи, яка не брала участі у справі
Громадської організації «Громадянський рух «Всі разом!» на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство закордонних справ України, про встановлення факту, що має юридичне значення, ухвалою від 04 листопада 2025 року відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справиіз суду першої інстанції.
Водночас з рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не можу погодитися з огляду на таке.
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з 2013 року, посилаючи на те, що з 2013 року проживав разом з ОСОБА_2 однією сім`єю. Після чотирьох років спільного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 провели церемонію одруження, у подальшому 14 травня 2021 року уклали шлюб (онлайн) у місті Прово, округ Юта, штат Юта, Сполучені штати Америки 10 червня 2024 року ОСОБА_2 призначено на посаду першого секретаря Посольства України у державі Ізраїль, куди він в подальшому був відряджений. У зв`язку з цим ОСОБА_1 клопотав про його направлення разом з ОСОБА_2 як членом його сім`ї, однак отримав відмову від Міністерства закордонних справ України у зв`язку з тим, що національним законодавством поняттям сім`ї визначено союз виключно чоловіка та жінки.
2. Деснянський районний суд міста Києва рішенням від 10 червня 2025 року задовольнив вищезазначену заяву. Встановив факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 з 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 .
3. Не погоджуючись з вказаним рішенням, особа, яка не брала участі у справі - Громадська організація «Громадянський рух «Всі разом!» (далі - ГО «Громадянський рух «Всі разом!» ) звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції через неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, не правильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.
4. Київський апеляційний суд ухвалою від 16 липня 2025 року відкрив апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою.
5. Ухвалою від 29 липня 2025 року Київський апеляційний суд призначив справу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
6. За результатами розгляду цієї справи, Київський апеляційний суд постановив ухвалу від 10 вересня 2025 року про закриття апеляційного провадження.
7. 20 жовтня 2025 року ГО «Громадянський рух «Всі разом!», в інтересах якої діє Кухарчук Р. В., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу року на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року про закриття апеляційного провадження.
8. Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України та абзац шостий частини другої цієї ж статті.
9. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник зазначає, що оскільки організація вживає заходи із захисту інституту шлюбу і сім`ї рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року були вирішено питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ГО «Громадянський рух «Всі разом!», так як зазначене що дане рішення створює підґрунтя для ухвалення подібних рішень іншими судами України.
10. Також зазначає, що в оскаржуваному судовому рішенні викладені висновки, щодо застосування певних норм права, які суд на власний розсуд інтерпретує. В свою чергу суд апеляційної інстанції дійшовши висновку, що права, свободи, інтереси та обов`язки ГО «Громадянський рух «Всі разом!» не зачіпаються, не дослідив зміст Статуту ГО «Громадянський рух «Всі разом!».
10.1. Зазначає, що суд апеляційної інстанції вирішив питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ГО «Громадянський рух «Всі разом!» та осіб, які звернулись до зазначеної організації із проханням оскаржити рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року у цій праві, як таке, що не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, визначеним статтею 263 ЦПК України, що підтверджується й пунктом 3.5.13 пункту 3.5 Статуту ГО «Громадянський рух «Всі разом!».
11. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення вважаю, що відсутні правові підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.
12. Статтею 2 ЦПК України, який, зокрема, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
13. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, обов`язковість судового рішення, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 1, 2, 7, 8, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
14. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
15. Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
16. Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
17. Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
18. Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
19. При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
20. В постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 175/1057/17 та від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17, від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц Верховним Судом сформульовані правові висновки, відповідно до яких рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
21. У постанові від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726 цс 19), на яку також посилався суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що судове рішення, оскаржене не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах
22. Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним судовим рішенням суду першої інстанції не вирішувалися будь-які права, інтереси та обов`язки ГО «Громадський рух «Всі разом!», а також оскаржуване рішення ніяким чином не перешкоджає ГО «Громадянський рух «Всі разом!» здійснювати статутну діяльність, сповідувати свої релігійні переконанням та традиційні уявлення про сім`ю.
23. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
24. Встановивши, що ГО «Громадський рух «Всі разом!» не є учасником справи, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не було вирішено питання про її права, інтереси та/або обов`язки, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що рішенням суду першої інстанції не зачіпаються безпосередньо права чи обов`язки «Громадський рух «Всі разом!», зокрема його мотивувальна та резолютивна частини, не містять будь-яких відомостей щодо нього. Тому суд апеляційної інстанції закриваючи апеляційне провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України дійшов правильного висновку, що узгоджується з нормами процесуального законодавства та позицією Верховного Суду.
26. Доводи касаційної скарги зводяться до власного суб`єктивного тлумачення скаржником норм та не свідчать про неправильне застосування апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
27. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
28. Таким чином, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а від так правильним рішенням колегії суддів у цій справі було б постановлення ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження.
Суддя В. В. Пророк
Повний текст окремої думки складений 29 січня 2026 року.