Справа № 331/3351/24
Провадження № 2/331/254/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді: Антоненко М.В.

при секретарі: Мироненко О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав.

Просить суд, позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19 грудня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - відповідачка по справі уклали шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 370.

Від шлюбного життя подружжя мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

Спільне життя з відповідачкою ОСОБА_6 не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та на обов`язки з ведення спільного господарства.

24.03.2011 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення по справі № 2-484/11, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що зареєстрований 19 грудня 2006 року Жовтневим відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 370.

Згодом, 17.10.2011 року, Жовтневим районним суд м. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення по справі № 2-2173/11, яким за позовом ОСОБА_1 визнано місце проживання неповнолітньої спільної дитини Сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з батьком, ОСОБА_1 .

Судовим наказом № 332/2401/20 від 30.12.2020 року - Заводський районний суд м. Запоріжжя стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 220 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (ВП НОМЕР_4) наданим головним державним виконавцем Тішиною І.В. за період з вересня 2020 року по квітень 2024 року сума заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 складає 153 382 гривні (сто п`ятдесят три тисячі триста вісімдесят дві) гривні 79 копійок.

На протязі довгих років відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Остання не відвідує сина, не цікавиться його життям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Не дивлячись на те, що ОСОБА_5 мала можливість спілкуватись з дитиною, однак не виявила такого бажання.

На даний час неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (що підтверджується довідкою про внесення відомостей дитини до ЄДДР з зазначенням місця проживання та печаткою про місце реєстрації/проживання у паспорті позивача).

Батьківські обов`язки стосовно сина - виконує лише батько. В сім`ї панує доброзичлива атмосфера, дитина зростає та розвивається в любові та повазі, для нього створені всі умови для повноцінного розвитку та виховання.

На день подання позову дитина знаходиться на вихованні і утриманні позивача. Жодної участі у вихованні сина відповідачка не брала, дитина не бачить мати, не відчуває її турботи.

Згідно характеристики наданої навчальним закладом (НВК «Ліцей с СЗШ № 10» м. Марганця): « ОСОБА_7 займаються батько ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Вони цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до її виховання в сім 'ї. Відкликаються на прохання класного керівника, регулярно відвідують школу. ОСОБА_5 в школі не з`являлась жодного разу, успіхами сина не цікавилась.»

Водночас, у актуальній характеристиці з Марганецького ліцею № 10 Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 30.04.2024 року зазначено, що « ОСОБА_4 навчається в Марганецькому ліцеї № 10 з першого класу. Зарекомендував себе як старанний та працелюбний учень. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Завжди виявляє зацікавленість до навчання. Має добре розвинену зорову пам 'ять, швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Логічне мислення сформоване. Має здібності до вивчення іноземних мов, зокрема англійської, віддає перевагу вивченню дисциплін мовно- літературної галузі. На уроках завжди активний, уважний та дисциплінований. Систематично виконує домашні завдання. Має достатній загальний розвиток. Бере активну участь у громадському житті класу. До виконання постійних та тимчасових доручень ставиться сумлінно. Відвідує секцію українського рукопашу у ДЮСШ «Спас», має нагороди (диплом за спортивні досягнення - 2023 рік). Моральні якості сформовані. Розсудливий, не піддається чужому впливу. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Дисциплінований. Користується повагою серед товаришів та вчителів школи. ОСОБА_9 підтримує дружні стосунки з усіма учнями класу. Батьки, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (теперішня жінка позивача, яка на рівні з батьком дитини займається вихованням ОСОБА_4 ), приділяють увагу вихованню сина, регулярно відвідують батьківські збори, підтримують постійний контакт з класним керівником.»

Також, відповідно довідки наданою спортивною секцією (Запорізька обласна федерація козацького бойового мистецтва «СПАС»), яку відвідує спільна дитина з 01.03.2024 року - ОСОБА_4 показав себе вихованим, чемнім учнем, виконує поставлені тренером задачі. Користується авторитетом серед однолітків, комунікабельний, має багато друзів. В родині пропагується здоровий спосіб життя, патріотизм, активні заняття спортом. На тренування ОСОБА_9 приводить батько. За короткий час ОСОБА_9 вже здобуває призові місця на змаганнях та приймає участь в національно-патріотичних заходах Запорізької обласної федерації козацького бойового мистецтва «Спас».

Згідно до декларації № 0001-7Т11-88АО про вибір лікаря, який надає первину медичну допомогу пацієнту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» - довіреною особою пацієнта є позивач, а законним представником бабуся (мати теперішньої жінки позивача).

Таким чином, відповідачка фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, що є окремою, самостійною та достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав.

Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання сина, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків.

Наведені вище обставини є підтвердженням того, що поведінка відповідачки відносно свого сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, тому є законні підстави позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2024 р. зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору з приводу позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.01.2025 р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1. У висновку наступне.

Згідно акту обстеження умов проживання від 11.10.2024, складеного представниками відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, за адресою: АДРЕСА_3 , квартирі зроблено ремонт, всі комунікації підключені, санітарно-гігієнічні норми дотриманні. В наявності необхідна побутова техніка, меблі. Для дитини створені умови для проживання, навчання.

Спеціалістами відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснено обстеження умов проживання матері, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно акту обстеження від 24.10.2024, умови проживання добрі, наявні необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини відсутнє наразі місце для сну, засоби особистої гігієни та дитячі речі відсутні. Під час бесіди зі спеціалістами Відділу, ОСОБА_2 повідомила, що з сином не спілкувалась та не бачилась близько 11 років.

Питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району (далі Комісія), яке відбулось 18.12.2024 року.

На засіданні Комісії були присутні батьки, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , та неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено, що розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 26.11.2024 № 1015р, визначено порядок побачень ОСОБА_2 з неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час зустрічі не відбуваються, у зв`язку з небажанням дитини.

На Комісії додатково були розглянуті заяви ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, які були подані до Відділу 25.11.2024.

Згідно заяв неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, категорично проти будь-яких побачень з матір`ю і не бажає цього за жодних обставин. Хлопець вважає, що будь-яка спроба примусити його бачитись з матір`ю є порушенням його прав.

ОСОБА_1 на засіданні Комісії зазначив, що мати не спілкується з сином багато років, останній раз спілкування було приблизно в 2012-2013 роках. З його слів жодних перешкод у спілкуванні матері з дитиною він не чинив. ОСОБА_1 повністю підтримав свою позовну заяву, наполягає на позбавленні ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки вона свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина.

З метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, керуючись вимогами статті 171 Сімейного кодексу України, думку неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо позбавлення його матері батьківських прав було з`ясовано на засіданні комісії. Зі слів хлопця, з матір`ю він не спілкується дуже давно, останній раз мати приїздила до нього коли він був зовсім маленьким. ОСОБА_11 повідомив, що проживає разом з батьком ОСОБА_9 та матір`ю ОСОБА_12 (дружина батька). З його слів у них дружна родина, вони багато часу проводять разом, стосунки в родині добрі, довірливі. Зазначив, що до зустрічі з матір`ю у 2024 році не знав як вона виглядає.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, погоджується з позбавленням матері, ОСОБА_2 , батьківських прав відносно нього.

На засідання Комісії, ОСОБА_2 надала копії квитанцій (за 17.10.2024, 21.11.2024, 16.12.2024) про сплату аліментів. Також нею надані талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.12.2024 та 14.12.2024 щодо конфлікту з колишнім чоловіком ОСОБА_1 , який не дає бачитись з неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Мати ОСОБА_2 на засіданні Комісії повідомила, що не залишала дитину. Коли батько, ОСОБА_1 , пішов від родини, вона деякий час мешкала з сином удвох, проте в подальшому син став проживати з батьком, а вона деякий час їздила до них. ОСОБА_2 зазначила, що намагалась побачитись з дитиною, однак вона не знала адреси проживання батька з сином. ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

За даних обставин, Комісія визнала наявним факт ухиляння ОСОБА_2 , від виконання батьківських обов`язків відносно сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є підставою, передбаченою ст. 164 Сімейного кодексу України, для позбавлення її батьківських прав. Комісія прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 164, 165 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району дослідивши документи, врахувавши пояснення батька, матері, думку дитини, керуючись частинами 4, 5 статті 19, статтями 155, 164 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.01.2025 р. від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Біліченко О.О. до суду надійшла письмова заява в якій зазначено, що відповідачка не згодна із заявленим позовом, повністю заперечує проти його вимог.

Зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання спільної з позивачем дитини ( ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.) та тимчасова затримка з її боку сплати аліментів пов`язана виключно з об`єктивними причинами, а саме відсутністю в неї постійної роботи, і як наслідок цього скрутного матеріального стану. Періодичні заробітки, які відповідачці інколи вдається знайти, лише дозволяють їй задовольняти базові життєві потреби (їжа, одяг, медикаменти). Як тільки з`являються кошти, які вона може спрямувати на сплату аліментів, вона це робить (наприклад, платежі у жовтні, листопаді та грудні 2024 року).

На підтвердження цієї обставини відповідачка надає фіскальні чеки, які свідчать про сплату нею аліментів у жовтні, листопаді та грудні 2024 року по 5050 грн. кожного місяця.

Таким чином, відповідачка приймає участь в утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2. в тій мірі, які вона може, виходячи об`єктивно із свого матеріального стану.

Відповідачка вказує що вона завжди мала бажання спілкуватись із своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2. та приймати участь у його вихованні, але через те, що в неї склались неприязні стосунки з колишнім чоловіком (Позивачем ОСОБА_1 ), останній всіляко налаштовує дитину проти неї, а також чинить перешкоди у намаганнях відповідачки зустрітись з сином.

Внаслідок цього відповідачка вимушена була звертатись до органу опіки та піклування Хортицького району із заявою про встановлення порядку побачень з дитиною, яким і було встановлено такий порядок.

Втім, незважаючи на це, відповідачка не може у день, визначений для побачень з дитиною, зустрітись з нею, оскільки позивач просто не відчиняє їй двері, через що вона вимушена була звертатись до відділу поліції із відповідною заявою.

Ухвалою суду від 24.02.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17.04.2025.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи підтримала висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , просила суд задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Біліченко О.О. в судовому засіданні, яке відбулось 17.04.2025 р., проти позову ОСОБА_1 заперечували з підстав, викладених в заяві 06.01.2025 р.

26.09.2025 р. від ОСОБА_2 до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та без участі її представника. Відповідачка зазначила, що проти позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19.12.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24.03.2011 розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (справа № 2-484/11). (а.с.10)

Від шлюбного життя сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ). (а.с.11)

17.10.2011 року, Жовтневим районним суд м. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_1 (справа № 2-2173/11), яким визнано місце проживання неповнолітньої спільної дитини Сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з батьком, ОСОБА_1 .

Згідно з судовим наказом № 332/2401/20 від 30.12.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.16)

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (ВП НОМЕР_4) наданим головним державним виконавцем Тішиною І.В. за період з вересня 2020 року по квітень 2024 року сума заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 складає 153 382 гривні (сто п`ятдесят три тисячі триста вісімдесят дві) гривні 79 копійок. (а.с.17-19)

Згідно характеристики наданої навчальним закладом (НВК «Ліцей с СЗШ № 10» м. Марганця): « ОСОБА_7 займаються батько ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Вони цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до її виховання в сім 'ї. Відкликаються на прохання класного керівника, регулярно відвідують школу. ОСОБА_5 в школі не з`являлась жодного разу, успіхами сина не цікавилась». (а.с.20)

В характеристиці з Марганецького ліцею № 10 Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 30.04.2024 року зазначено, що « ОСОБА_4 навчається в Марганецькому ліцеї № 10 з першого класу. Зарекомендував себе як старанний та працелюбний учень. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Завжди виявляє зацікавленість до навчання. Має добре розвинену зорову пам 'ять, швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Логічне мислення сформоване. Має здібності до вивчення іноземних мов, зокрема англійської, віддає перевагу вивченню дисциплін мовно- літературної галузі. На уроках завжди активний, уважний та дисциплінований. Систематично виконує домашні завдання. Має достатній загальний розвиток. Бере активну участь у громадському житті класу. До виконання постійних та тимчасових доручень ставиться сумлінно. Відвідує секцію українського рукопашу у ДЮСШ «Спас», має нагороди (диплом за спортивні досягнення - 2023 рік). Моральні якості сформовані. Розсудливий, не піддається чужому впливу. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Дисциплінований. Користується повагою серед товаришів та вчителів школи. ОСОБА_9 підтримує дружні стосунки з усіма учнями класу. Батьки, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (теперішня жінка позивача, яка на рівні з батьком дитини займається вихованням ОСОБА_4 ), приділяють увагу вихованню сина, регулярно відвідують батьківські збори, підтримують постійний контакт з класним керівником». (а.с.21)

Відповідно до довідки наданою спортивною секцією (Запорізька обласна федерація козацького бойового мистецтва «СПАС»), ОСОБА_4 відвідує секцію з 01.03.2024 року, показав себе вихованим, чемнім учнем, виконує поставлені тренером задачі. Користується авторитетом серед однолітків, комунікабельний, має багато друзів. В родині пропагується здоровий спосіб життя, патріотизм, активні заняття спортом. На тренування ОСОБА_9 приводить батько. За короткий час ОСОБА_9 вже здобуває призові місця на змаганнях та приймає участь в національно-патріотичних заходах Запорізької обласної федерації козацького бойового мистецтва «Спас». (а.с.22)

Згідно до декларації № 0001-7Т11-88АО про вибір лікаря, який надає первину медичну допомогу пацієнту ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» - довіреною особою пацієнта є позивач ОСОБА_1 , а законним представником бабуся ОСОБА_13 (а.с.23)

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 підтвердила суду, що відповідачка ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не турбується про нього, не виявляє ніякого інтересу до фізичного і духовного розвитку дитини, його навчання, підготовки до самостійного життя.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з частинами першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у питанні позбавлення своїх батьків чи одного із них батьківських прав.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року "Савіни проти України" (заява № 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Судом була заслухана думка неповнолітнього ОСОБА_4 , який підтвердив фактичні обставини, викладені в позовній заяві, а саме те, що відповідачка фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_4 вважає доцільним позбавити його матір батьківських прав щодо нього, оскільки, відчуває себе не потрібним матері.

Суд критично ставиться до доводів відповідачки про часткове сплачення нею заборгованості по аліментах як свідчення належного виконання батьківських обов`язків, оскільки, надані квитанції датовані жовтнем - груднем 2024 року, тобто, часткова оплата заборгованості була здійснена ОСОБА_2 вже після подачі ОСОБА_1 позову до суду. Тоді як слід з наданого суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (ВП НОМЕР_4), відповідачка ігнорувала свій обов`язок зі сплати аліментів з вересня 2020 року. (а.с.77)

Аналогічно, наданий відповідачкою талон-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію датований 07.12.2024 роком. (а.с.79)

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачкою ОСОБА_2 не надано суду належних доказів, які б підтвердили зміни в її поведінці у відношенні до сина у кращу сторону, а також не спростована вина у неналежному виконанні своїх батьківських обов`язків.

За таких обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування і думку дитини, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком її винної поведінки та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на те, що відповідачка байдуже ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги вихованню сина, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться його життям та взагалі зникла з життя дитини. Відповідачка не надала суду переконливих доказів наявності об`єктивних перешкод у здійсненні батьківських обов`язків щодо виховання сина.

Відповідачка ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення батьківських прав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_4 , батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя: М.В. Антоненко