печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Зінченко І.І.,

за участю:

представника заявника: не з`явився,

представника банку: не з`явився,

особи, щодо якої вимагається розкриття

банківської таємниці:

не з`явився,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, за участю особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, ОСОБА_1 , обслуговуючого банку - Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління державної податкової служби у Запорізькій області (далі - заявник, ГУ ДПС у Запорізькій області), за участю особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, ОСОБА_1 (далі - особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, ОСОБА_1 ) та обслуговуючого банку - Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - обслуговуючий банк; АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до Печерського районного суд м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, в якій просить суд зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати інформацію в паперовому або електронному вигляді про обсяг та рух коштів по рахунках ОСОБА_1 , а саме, № НОМЕР_1 , за період з 12.05.2020 року по 26.07.2022 року, в розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування, кодів ЄДРПОУ.

В обґрунтування заяви ГУ ДПС у Запорізькій області зазначає, що 26.07.2022 року отримало інформацію від Державного реєстратора щодо припинення підприємницької діяльності платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , що стало підставою для призначення на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 05.12.2024 року № 2248-п документальної позапланової виїзної перевірки ППФО ОСОБА_1 . Фахівцями Головного управління ДПС у Запорізькій області 06.12.2024 року, 09.12.2024 року, 10.12.2024 року,11.12.2024 року та 12.12.2024 року здійснено виходи за податковою адресою платника: АДРЕСА_1 . На виклики у домофон квартири АДРЕСА_2 , ніхто не відповів. В результаті чого було складено акти про відсутність платника податків - фізичної особи за податковою адресою від 06.12.2024 року № 3122/08-01-24-08/ НОМЕР_2 , від 09.12.2024 року No3137/08-01-24-08/ НОМЕР_2 , від 10.12.2024 року № 3142/08-01-24-08/ НОМЕР_2 , від 11.12.2024 року №3158/08-01-24-08/ НОМЕР_2 , від 12.12.2024 року № 3165/08-01-24- 08/343150546 та акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків - фізичної особи за податковою адресою від 12.12.2024 року №3166/08-01-24- 08/, другий примірник якого направлено на податкову ОСОБА_1 ГУ ДПС у Запорізькій області надіслано запит до Головного управління національної поліції у Запорізькій області на встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою від 12.12.2024р. № 13669/5/08-01-24-08-03, згідно відповіді на який, знайти платника податку або законних представників не виявилось можливим. Також до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради направлено запит від 14.04.2025 року № 3900/5/08-01-24-08-02 щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання ППФО ОСОБА_1 , згідно відповіді на який, адреса реєстрації місця проживання платника податків ОСОБА_1 не змінилась. 16.05.2025 року ГУ ДПС у Запорізькій області направило на адресу АТ КБ «Приватбанк» запит «Про надання інформації та її документального підтвердження для проведення зустрічної звірки» № 22686/6/08-01-24-08-03, у відповідь на який банк повідомив, що запитувана інформація становить банківську таємницю. Згідно інформаційних даних ІКС «Податковий блок», ППФО ОСОБА_1 для проведення розрахунків використовувала наступний банківський рахунок НОМЕР_1 . У зв`язку з неможливістю розпочати документальну позапланову перевірку ППФО Головань М.А. ГУ ДПС у Запорізькій області звернулось до суду з заявою про розкриття банківської таємниці.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2024 року, справу було розподілено та 17.06.2025 року передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2025 року в порядку окремого провадження відкрито провадження у цивільній справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, за участю особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, ОСОБА_1 , обслуговуючого банку - Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та судове засідання призначено на 11.08.2025 року.

04.08.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника заявника - Руденко Ганни Вікторівни надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2025 року у задоволенні клопотання представника заявника - Руденко Ганни Вікторівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

08.08.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2025 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 09.10.2025 року.

06.08.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника заявника - Кравченко М.С. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2025 року у задоволенні клопотання представника заявника Кравченко М.С. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

15.09.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника заявника - Романюк Д.М. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.09.2025 року у задоволенні клопотання представника заявника Романюк Д.М. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

09.10.2025 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на семінарі, який організувала Національна школа суддів, та судове засідання призначено на 13.11.2025 року.

В судове засідання 13.11.2025 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином, в тому числі, електронною поштою та доставлення судових повісток в електронний кабінет, причини неявки невідомі.

Як визначено у ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності учасників судового процесу.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області (а. с. 40-41).

26.07.2022 року було отримано інформацію від Державного реєстратора щодо припинення підприємницької діяльності платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 (а. с. 40-41).

Порядок зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах визначено п. 11.18 розд. ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. No 1588 із змінами та доповненнями (далі - Порядок 1588).

Згідно абзацу першого пп. 1, 6 п. 11.18 розд. XI Порядку № 1588, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності

Згідно з п. 8 розділу IV Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року №1162, процедури зняття з обліку платників єдиного внеску фізичних осіб - підприємців в органі ДПС розпочинаються у разі надходження від державного реєстратора відомостей про проведення державної реєстрації припинення, підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Платник єдиного внеску (фізична особа - підприємець) знімається з обліку після проведення передбаченої законодавством перевірки, здійснення остаточного розрахунку зі сплати єдиного внеску та закриття інтегрованих карток платника. До реєстру страхувальників вносяться відповідні записи із зазначенням дати та причини зняття з обліку платника єдиного внеску. Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників. Дані про зняття з обліку платника єдиного внеску (фізичної особи - підприємця) передаються до державного реєстратора.

Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, пп. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 No 2755-VI (зі змінами), п. 2 ч. 1 ст. 13, п. 923 розділу VIІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (зі змінами), Наказом ГУ ДПС у Запорізькій області від 05.12.2024 року № 2248-п призначено документальну позапланову виїзну перевірку ППФО ОСОБА_1 (а.с. 14).

Уповноваженими особами Головного управління ДПС у Запорізькій області 06.12.2024 року, 09.12.2024 року, 10.12.2024 року,11.12.2024 року та 12.12.2024 року здійснено виходи за податковою адресою платника: АДРЕСА_1 , за результатами яких складено акти про відсутність платника податків - фізичної особи за податковою адресою від 06.12.2024 року № 3122/08-01-24-08/ НОМЕР_2 , від 09.12.2024 року № 3137/08- 01-24-08/, від 10.12.2024 року № 3142/08-01-24-08/ НОМЕР_2 , від 11.12.2024 року № 3158/08-01-24-08/ НОМЕР_2 , від 12.12.2024 року № 3165/08-01-24- 08/343150546 (а.с. 17-21).

12.12.2024 року ГУ ДПС у Запорізькій області складено акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків - фізичної особи за податковою адресою від 12.12.2024 року № 3166/08-01-24- 08/ НОМЕР_2 (а.с. 22).

12.12.2024 року до Головного управління національної поліції у Запорізькій області надіслано запит № 13669/5/08-01-24-08-03 про встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою (а.с. 24).

14.01.2025 року від Головного управління національної поліції у Запорізькій області листом вх.. 440/5 отримано відповідь, згідно якої, за адресою: АДРЕСА_1 , знайти платника податку або законних представників не виявилось можливим (а.с. 32).

14.04.2025 року до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради направлено запит № 3900/5/08-01-24-08-02 щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання ППФО ОСОБА_1 (а.с. 33-34).

Відповідно до відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 18.04.2025 року вх.. 5031/5, адреса реєстрації місця проживання платника податків ОСОБА_1 не змінилась (а.с. 36-37).

16.05.2025 року ГУ ДПС у Запорізькій області направило до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» запит «Про надання інформації та її документального підтвердження для проведення зустрічної звірки» щодо рахунків ОСОБА_1 (а.с. 25-27).

Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 22.05.2025 року № 20.1.0.0.0/7- 250522/48732, запитувану ГУ ДПС у Запорізькі області інформацію АТ КБ «Приватбанк» не надав, з огляду на те, що запитувана інформація може бути розкрита лише на підставі рішення суду або з дозволу клієнта (а.с. 38-39).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями пп. пп. 19-1.1.1, 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Як визначено у пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених п.п. 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Відповідно до п. 73.4 ст. 73 ПК України, інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 12 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30.09.2011 року, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 року у справі № 752/19172/18 та від 28.05.2020 року у справі № 761/13288/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по-друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначеної правової норми слідує, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.

Саме по собі неподання в установлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №761/43384/16-ц.

Аналогічне положення закріплене у п. 75.1. ст. 75 ПК України, відповідно до якого, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.5-1, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно п. 81.1. ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктами 4, 5 ст. 348 ЦПК України встановлено, що заява про розкриття банківської таємниці має містити, поміж іншого, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 року у справі № 752/18896/21 (провадження № 61-1578св23), від 13.06.2023 року у справі № 752/18344/21 (провадження № 61-12155св22), від 24.04.2023 року у справі № 752/30877/21 (провадження № 61-4688св23).

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що ГУ ДПС у Запорізькій області здійснено всі заходи/процедури досудового отримання інформації, що містить банківську таємницю та не додано до заяви документального підтвердження обставин, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог, що суперечить положенням ст. 81 ЦПК України.

Так, до заяви не долучено доказів про звернення безпосередньо до ОСОБА_1 з запитом про надання необхідної інформації.

Окрім того, на підтвердження надсилання ОСОБА_1 актів та наказу про призначення перевірки надано тільки чек АТ «Укрпошта» з якого неможливо встановити що саме було направлено ОСОБА_1 .

Відтак, суд позбавлений можливості встановити чи ГУ ДПС у Запорізькій області здійснило необхідні дії для повідомлення ОСОБА_1 про проведення перевірки.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно Постанови Верховного Суду, від 26.10.2022 року у справі № 686/17917/21, розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, в межах цивільної справи можливе лише щодо юридичної або фізичної особи, стосовно якої вимагається розкриття інформації, а не її контрагентів.

За таких обставин суд вважає, що ГУ ДПС у Запорізькій області не вжито передбачених чинним законодавством способів реагування щодо ОСОБА_1 та не надано доказів на підтвердження неможливості вжити такі дії відповідно до способів реагування.

Відповідно до ч. 2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав та повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ГУ ДПС у Запорізькій області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 19-1, 20, 73, 75, 77, 81 Податкового кодексу України, ст. 1076 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 2, 4, 19, 23, 76-81, 95, 263-265, 268, 272, 293, 294, 348, 349, 350, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені заяви Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, за участю особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, ОСОБА_1 , обслуговуючого банку - Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, - відмовити.

Заявник: Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області, адреса: пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107, .

Особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Банк: Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк», адреса: вул. Грушевського, буд. 1-Д, м. Київ, 01001, .

Рішення суду може бути оскаржене особою, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявником у п`ятиденний строк шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 13.11.2025 року.

Суддя: І.В. Григоренко