Справа № 465/4112/25
Провадження 2/465/2865/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29.12.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

з участю секретаря судових засідань Балаболки В.В.

представника позивача Колошкіна І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності,-

встановив:

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Колошкін Ігор Анатолійович звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 16.08.1995 року квартира АДРЕСА_1 була приватизована на підставі статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а її власниками були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2009 року ОСОБА_2 , як дружина померлого ОСОБА_3 , набула право власності на частину вказаної квартири. На даний час: 1/3 частина квартири знаходиться у спільній частковій власності, власником є ОСОБА_2 , а 2/3 частини квартири перебувають у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Позивач з огляду на те, що він тривалий час не проживає за місцем реєстрації, квартирою (зокрема щодо сплати комунальних послуг та утримання) не опікувався вважає, що його частка у вказаній квартирі повинна бути визначена у розмірі 2/9 частки, однак відповідачка це заперечує та погоджується на добровільний розподіл часток тільки у випадку визнання за позивачем 1/9 частки квартири. З огляду на викладене позивач, з урахуванням недосягнення домовленост позивачем про мирне врегулювання спору, вважає за необхідне звернутись до суду за захистом своїх прав.

Просить суд визначити частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності, яка складається з 2/3 частки квартири та визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 38.6 кв.м., а за ОСОБА_2 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38.6 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 2/3 частини квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38.6 кв.м., житло площею 18.5 кв.м.

01.08.2025 року ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

03.10.2025 року до суду надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідачка вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач просить визнати за ним право спільної часткової власності у розмірі 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 . Відповідачка підтверджує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2009 року, як дружина померлого ОСОБА_3 , вона набула право власності на 1/3 частину зазначеної квартири. Таким чином, 1/3 частина квартири належить відповідачці на праві спільної часткової власності, а 2/3 частини квартири перебувають у спільній сумісній власності позивача та відповідачки. Позивач вважає, що його частка у 2/3 частини спільної сумісної власності має бути визначена у розмірі 2/9 частки квартири, при цьому визнає, що тривалий час не проживає у квартирі та не здійснює її утримання. Відповідачка не погоджується з таким розміром частки та вважає, що частка позивача повинна становити 1/9 частину квартири, оскільки позивач з 2011 року у квартирі не проживає, не бере участі в її утриманні та не сплачує комунальні послуги. Відповідачка зазначає, що протягом останніх 14 років самостійно утримує квартиру у належному стані, здійснює поточні ремонти та сплачує всі обов`язкові комунальні платежі, у тому числі квартирну плату та центральне опалення. Загальна сума витрат лише на оплату квартирної плати та центрального опалення з 2011 року по теперішній час становить понад 85 208,66 грн. Враховуючи невиконання позивачем обов`язку з утримання спільного майна та понесені відповідачем витрати, відповідач вважає вимоги позивача у частині визначення за ним 2/9 частки необґрунтованими. Просить суд позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 .

07.10.2025 року ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив такі задоволити в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась хоча наежним чином повідомлялась про час та місце такого, однак 12.12.2025 року від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вказує, що доводи викладені в відзиві від 03.10.2025 підтримує і надалі, враховуючи поганий стан здоров`я, просить дану справу розглядати без її участі.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.07.2010 року, спадкова справа №24/10, зареєстровано в реєстрі за №2-1075, ОСОБА_5 , державний нотаріус Пятої Львівської державної нотаріальної контори, посвідчує, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка прописана в АДРЕСА_2 , у тому числі з урахуванням 1/2 (однієї другої) частки спадщини від якої відмовився сни померлого ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 .

Спадщина, за яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з:

-1/3 (однієї третьої) частки квартири АДРЕСА_3 /сорок шість/ в будинку АДРЕСА_4 , яка в цілому складається з однієї житлової кімнати та кухні, житловою площею 18.5 кв.м., загальна площа квартири 38.6 кв

АДРЕСА_5 одна третя/частка квартири належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру. № НОМЕР_2 , виданого 16 серпня 1995 року Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 16 серпня 1995 року № 562, зареєстрованого в Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу номер запису № 13939, реєстраційний номер 30652316.

На вказану квартиру відсутня заборона відчуження, що підтверджується довідкою виданою 15 липня 2010 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою

Оцінка спадкового майна 23225 грн. /двадцять три тисячі двісті двадцять п`ять гривень/

Згідно статтею 1299 Цивільного Кодексу України право на спадщину підлягає державній ресстрації.

Свідоцтво видано в двох примірниках, один з яких залишається в справах нотаріальної контори, в другий видається спадкоємцю.

Це свідоцтво підтверджує виникнення права спільної часткової власності на вищезазначену спадщину

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №399708673 від 17.10.2024 року, відомості на об`єкт нерухомого майна Реєстраційний номер майна: 30652316; Тип майна: квартира; Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 ; Загальна площа (кв.м): 38,6; Житлова площа (кв.м): 18.5; Загальна вартість нерухомого майна (грн.): 73117; Технічний опис майна: квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні; Номер запису: 13939 в книзі-Відомості про права власності

Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 29.09.2010; Дата внесения запису: 29.09.2010; ПІБ: ОСОБА_2 ; Форма власності: приватна спільна сумісна; Частка власності: 2/3;

Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 29.09.2010; Дата внесення запису: 29.09.2010; ПІБ: ОСОБА_1 ; Причина відсутності коду: інша причина відсутності ІдН; Форма власності: приватна спільна сумісна; Частка власності: 2/3;

Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 29.09.2010; Дата внесення запису: 29.09.2010; ПІБ: ОСОБА_2 ; Причина відсутності коду: архівний запис; Форма власності: приватна спільна часткова; Частка власності: 1/3; Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину. Р. № 2-1075, 15.07.2010, видане П`ятою Львівською держнотконторою. Відомості про інші речові права відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно зі ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пленум Верховного Суду України у п.5 Постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності роз`яснив, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

За приписами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідпо ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не бере до уваги доводи відповідачки щодо необхідності визначення за позивачем частки у розмірі 1/9 частини квартири, оскільки такі доводи є непідтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідачка, посилаючись на те, що протягом тривалого часу самостійно утримувала квартиру, здійснювала її поточний ремонт та сплачувала комунальні послуги, не надала суду жодних доказів, які б підтверджували зазначені обставини, зокрема платіжних документів, квитанцій, чеків, договорів або інших доказів оплати житлово-комунальних послуг чи придбання будівельних матеріалів.

Крім цього, навіть у разі підтвердження доводів відповідачки щодо самостійного утримання спірної квартири, здійснення поточного ремонту та сплати житлово-комунальних послуг, такі витрати не є підставою для збільшення частки та не впливають на визначення розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду з інших підстав. Аналогічний правовий підхід закріплений у положеннях статей 356, 357, 368 ЦК України, які не пов`язують розмір частки співвласника з фактом користування майном або понесенням витрат на його утримання.

Понесення одним зі співвласників витрат на утримання спільного майна може бути підставою для вирішення питання про компенсацію таких витрат, однак не є підставою для зменшення частки іншого співвласника у праві власності. У зв`язку з цим доводи відповідачки про необхідність зменшення частки позивача суд не приймає, оскільки вони не грунтуються на вимогах закону та не підтвердженів належними і допустимими доказами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, а саме: визначити частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності, яка складається з 2/3 частки квартири та визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 38.6 кв.м., а за ОСОБА_2 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38.6 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 2/3 частини квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38.6 кв.м., житло площею 18.5 кв.м. - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України, та ст.ст. 16, 317, 370, 372 Цивільного кодексу України, суд,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності - задоволити.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 2/3 частини квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38.6 кв.м., житловою площею 18.5 кв.м.

Визначити частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності, яка складається з 2/3 частки квартири та визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_2 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 08.01.2026

Суддя Дзеньдзюра С.М.