Справа 556/2865/25
Номер провадження 2/556/974/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2025 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

секретаря Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в сел. Володимирець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті, відкрилася спадщина на майно, яке складається із земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Великоцепцевицької (нині Антонівської) сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку немає можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є державний акт на право власності на землю, який обов`язково необхідно подати в оригіналі державному нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину. А також оскільки у правовстановлюючому документі на землю допущена помилка у написанні імені померлої спадкодавиці.

Просить позов задовольнити, встановити факт, що має юридичне значення та визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку та розглянути справу без участі позивачки.

Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду 18.09.2025 року.

Ухвалою суду від 13.11.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 , у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає, надала суду письмові докази на підтвердження відмови від спадкових прав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 , на праві приватної власності належали земельні ділянки загальною площею 1,34 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Великоцепцевицької (нині Антонівської) сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №372230 від 30.05.2006 року.

Однак у правовстановлюючому документі на землю допущена помилка, а саме: в Державному акті на право власності на землю серії ЯГ №372230 від 30.05.2006 року, ім`я особи, якій було видано державний акт записано, « ОСОБА_4 » однак у свідоцтві про смерть її ім`я (як і в принципі правильно) вказане « ОСОБА_5 ».

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Також на випадок смерті та за життя ОСОБА_3 , склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Килюшик А.А., 02.07.2014 року, згідно якого свої земельну ділянку належну їй на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ №372230, заповіла ОСОБА_1 .

На час смерті ОСОБА_3 , спільно разом із нею був зареєстрований її син ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками №560, №561 від 01.09.2025 року, які видані Володимирецькою селищною радою Вараського району Рівненської області, а тому вважається такими, що фактично прийняв спадщину.

Однак ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 02.06.2025 року визнаний не дієздатним. Його опікуном призначено ОСОБА_2 .

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , заведена, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82481486 та довідкою про коло спадкоємців від 12.09.2025 року.

Роз`яснювальним листом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №739/01-16 від 12.09.2025 в оформленні права власності на спадкове майно за заповітом позивачу відмовлено, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, а також оскільки у правовстановлюючому документі на землю допущена помилка у написанні імені померлої спадкодавиці. Рекомендовано, для реалізації спадкових прав, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказані земельні ділянки, які належали спадкодавиці, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Як зазначено в п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємці за законом набувають права на спадкування у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Порядок розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств установлено Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року. Згідно п.4-8 Указу розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Відповідно до постанови КМУ «Про затвердження форми сертифікату на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» від 12.10.1995 року № 801, документом, що підтверджує право на пай та його виділення в натурі, є сертифікат, який при вступі у спадщину, серед іншого, надається спадкоємцем нотаріусу.

Отже, саме сертифікат засвідчував право власника на земельну частку (пай) і був підставою для виділення земельної ділянки в натурі та отримання правовстановлюючого документу.

Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірні земельні ділянки не спростовує факту наявності у спадкодавиці права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавець фактично мала у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай).

Відповідно до ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи, що щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Оскільки покійна ОСОБА_3 , за свого життя була власником земельних ділянок, залишила заповіт, позивач ОСОБА_1 , являється спадкоємцем за заповітом, проте помилка у правовстановлюючому документі та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки унеможливлює йому оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та знаходить підстави визнати, що ОСОБА_1 , набув право власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ст.1258, ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

У відповідності до ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до прийняття даного Закону, визнаються державою.

Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 130, 174, 208, 209 ЦПК України, ст.ст.328, 331, 1218, 1258, 1262 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а сме, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії ЯГ №372230 від 30.05.2006 року, виданий Володимирецькою райдержадміністрацією для ведення особистого селянського господарства на ім`я « ОСОБА_4 » належить « ОСОБА_5 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на земельні ділянки загальною площею 1,34 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Великоцепцевицької (нині Антонівської) сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, що належали ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №372230 від 30.05.2006 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: О.В.Іванків

Учасники провадження:

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .