Справа № 296/2438/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Пшегалінській К.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 40521,12 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що з вини ОСОБА_2 , яка є власником квартири АДРЕСА_2 , було залито її квартиру, а саме ванну кімнату.

Комісією ОСББ «Добрий дім 7» обстежено квартиру АДРЕСА_3 та 12.06.2024р. складено акт обстеження житлової квартири, згідно якого виявлено пошкодження вищезазначеної квартири.

У подальшому, ОСОБА_1 на підставі вищезазначеного акту звернулась до експерта Свістунова І.С., яким було складено висновок за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №862/08-24 від 13.08.2024р. та розраховано вартість відновлювального ремонту та завданої матеріальної шкоди у розмірі 40521,12 грн. З огляду на зазначене ОСОБА_1 просить суд вимоги позовної заяви задовольнити.

Відповідно до відзиву від 15.04.2025р. представник відповідача ОСОБА_3 вказує, що суду не надано документів, на підтвердження того, що складений акт про обстеження житлової квартири АДРЕСА_3 направлявся на адресу відповідача. Окрім того, надана оцінка збитків має формулювання «оцінка збитків для відновлювального ремонту», в той час, як оцінка збитків має бути проведена із врахуванням того, що квартира ОСОБА_1 не мала нового ремонту, тобто має бути відновлення до попереднього стану. Тобто висновок «експерта» покладає на відповідача додаткові витрати безпідставно. Враховуючи вказані порушення і відсутність доказів по справі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Окрім того, у заяві про залишення позовної заяви без розгляду від 08.09.2025р. представник відповідача зазначив про недоведеність факту залиття квартири з вини власника квартири АДРЕСА_4 , а акт від ЖЕКу не містить інформації, що саме є джерелом аварії. Також, ОСОБА_2 має лише право проживання у вказаній квартирі, однак не є власником такої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги позовної заяви. На запитання суду вказала, зі слів свідків ій відомо, що ОСОБА_2 є власником квартири. Вона викликала голову ОСББ 12.06.2024р., після того як її квартиру затопило в черговий раз.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд враховує наступне.

З матеріалів справи встановлено, що квартира АДРЕСА_5 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується: договором купівлі-продажу квартири від 28.05.2020р. (зареєстрованого в реєстрі № 3917); технічним паспортом на квартиру; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 28.08.2020р. (індекс 210505580) (а.с. 7-8, 10-11, 9).

Відповідно до акту від 12.06.2024р., затвердженого головою ОСББ «Добрий дім 7», складеного та підписаного комісією вбачається, що в результаті огляду, виявлено що 12.06.2024р. пошкоджено (відстає) плитка на підлозі та на стіні, в результаті неодноразових затоплень починає з`являтись пліснява на міжплиточних швах, є ознаки залиття і сліди плісняви на стелі (а.с. 12).

Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 13.08.2024р. № 1862/08-2024, розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , про яке зазначено в акті про залиття від 12.06.2024р. за адресою: АДРЕСА_6 , згідно результатів проведеного візуально-інструментального обстеження та на підставі наданих на дослідження матеріалів, в діючих цінах на момент проведення дослідження, складає: 40 521,12 грн., в тому числі ПДВ (а.с.13-28).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного в ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорної конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та додатку № 4 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Акт складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, також в акті чітко зазначаються причини залиття та висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду. При цьому, з актом ознайомлюються мешканці квартир, які мають відношення до складеного акту. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

За змістом роз`яснень, наданих Міністерством з питань житлово-комунального господарства України у Листі від 29.12.2009 №12/20-11-1975 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Акт про залиття це обов`язковий документ, який складається комісією з метою фіксування події та з`ясування причин залиття приміщення.

Акт залиття квартири, який не містить указаних реквізитів, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди (постанова КЦС ВС по справі № 2-1974/11 від 21.02.2018 р., постанова КЦС ВС по справі № 465/2120/14-ц від 10.05.2018 р.).

Суд звертає увагу, що в акті про залиття від 12.06.2024р. відсутні прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності. Окрім того, в акті не вказано причини залиття квартири АДРЕСА_3 , відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття.

У висновку Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №2-1974/11, зазначено наступне: "виходячи з викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, що вищевказаний акт від 12 грудня 2007 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди".

Разом з тим, при складенні акту 12.06.2024р. факт залиття квартири позивача саме з вини власника квартири АДРЕСА_4 , не встановлено.

Посилання в акті від 12.06.2024р. про пошкодження плитки на підлозі та на стіні, плісняву на міжплиточних швах та стелі, яка почала з`являтись в результаті неодноразових затоплень, не можуть бути належними доказами залиття квартири АДРЕСА_3 саме 12.06.2024р. і саме з вини відповідача, оскільки дата залиття квартири відсутня.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх доказів того, що затоплення квартири АДРЕСА_3 сталося саме з вини відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

В постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №242/4773/17 міститься наступний висновок: "цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду".

Водночас, стороною позивача не надано доказів, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , та її дії, бездіяльність стали наслідком залиття квартири АДРЕСА_3 .

Клопотань щодо витребування відповідних доказів на підтвердження права власності квартири АДРЕСА_7 заявлено не було.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. А згідно зі ст.79 ЦПК, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зауважує, що достатніх та достовірних доказів на предмет причини затоплення квартири АДРЕСА_3 (джерело аварії), дати затоплення та відомості щодо власника квартири АДРЕСА_7 суду не надано, як не надано і доказів вини відповідача у завданні позивачу матеріальної шкоди.

Враховуючи вказані висновки Верховного Суду, зібрані у справі докази, невідповідність акту від 12.06.2024р. вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 №927/11207, відсутність доказів, які б свідчили про факт завдання шкоди саме відповідачем ОСОБА_2 у справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири.

З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст. 22, 322, 360, 382, 1166 ЦК України, ст. 4,10, 76-81, 133, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Головуючий суддя В. П. Маслак