Провадження № 2-н/686/114/25
про відмову у видачі судового наказу
03 січня 2025 року м. Хмельницький
в с т а н о в и л а:
ТзОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком (житлово-комунальні послуги) за адресою АДРЕСА_1 , в розмірі 5026,05 грн., судових витрат у розмірі 302,80 грн. судового збору та витрат на правничу правову допомогу у розмірі 574 грн.
Так, щодо заявленої ТзОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» вимоги про стягнення витрат на правничу правову допомогу слід зазначити, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України).
Тобто, у наказному провадженні стягненню з боржника підлягають лише безспірні суми, до яких витрати заявника на правничу допомогу не відносяться, зважаючи на положення ст. 137 ЦПК України, якою для розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами витрат на правову допомогу, передбачено як подання доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, так і доведення співмірності їх розміру із умовами, визначеними частиною четвертою ст. 137 ЦПК України, а саме: розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд може за клопотанням іншої сторони, при доведенні нею неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги, зменшити їх розмір.
Таким чином, вирішення судом питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу адвоката відбувається за участю сторін, статус яких ст.42 ЦПК України визначений лише у справах позовного провадження, в той час, як при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.
Також, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі, та за правилами наказного провадження стягувач по справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що витрати ТзОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» на правничу правову допомогу не підлягають стягненню у наказному провадженні, оскільки не є визначеною п. 6 ч. 1ст.168 ЦПК України сумою судових витрат, що сплачена заявником та підлягає стягненню на його користь із боржника, та може бути вирішена за правилами позовного провадження.
Відповідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.
Крім того, суд звертає увагу, що саме відповідач, доводить співмірність витрат, що неможливе в наказному провадженні, а тому звужує права особи.
Заявником заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 574 грн., за якою не може бути видано судовий наказ, оскільки зазначене не входить до переліку, визначеному ч. 1 ст. 161 ЦПК України, та вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження, а тому суд, враховуючи права заявника на компенсацію вказаних витрат, вважає за необхідне відмовити у видачі вказаного судового наказу, в частині витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 137, 161, 163, 165 ЦПК України, суддя, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали суду: 03.01.2025.

Суддя: