Справа № 627/782/25
19 грудня 2025 року с-ще Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області у складі
головуючої Вовк Л. В.
з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,
учасники справи :
позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності на нерухоме майно,
Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача .
У серпні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності на нерухоме майно, в якому , з урахуванням уточнених позовних вимог , просять припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , визначивши право спільної часткової власності на 1/3 частку квартири за ОСОБА_1 та 1/3 частку квартири за ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за кожною, право приватної власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .
В позовній заяві позивачі зазначили , що їм разом з відповідачем, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.02.2005, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Краснокутського ВУЖКГ, належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 . З липня 1987 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, разом з дочкою приватизували квартиру за вище зазначеною адресою , де всі спільно проживали 10.08.2010 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний. Відповідач з 2008 року з позивачами разом не проживає, виїхав з селища та його місце проживання їм не відомо, позивачі не підтримують з відповідачем жодних стосунків. Позивачі позбавлені можливості розпоряджатись своїм майном на свій розсуд, тому вимушені звернутись до суду з позовною заявою про визначення часток у спільній сумісній власності.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Заяви , клопотання , інші процесуальні дії.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 03.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове провадження.
10.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі , справа призначена до судового розгляду.
Ухвалою суду від 19.12.2025 постановлено справу розглянути заочно.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала .
Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала .
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом строк і порядок, згідно ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за її зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик , розміщеним на офіційному вебпорталі судової влади України.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суда.
Отже, відповідно до п. 3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена ОСОБА_3 13.09.2025.
У відповідності до ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 02.07.1987 перебували в зареєстрованому шлюбі , який 10.08.2010 було розірвано , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області від 10.08.2010 .(а.с.19)
У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 12.04.1988 (а.с.21)
Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданими Краснокутською селищною радою Богодухівського району Харківської області від 04.08.2025 за № 1818, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.10)
12.01.2002, на підставі рішення виконкому Краснокутської селищної ради Харківської області № 1 від 10.01.2002, ОСОБА_3 виданий ордер № 67 на житлове приміщення за адресою : АДРЕСА_2 . (а.с.22)
Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 11.02.2005 , виданого відділом приватизації державного житлового фонду Краснокутського виробничого управління житлово-комунального господарства, гр. ОСОБА_3 , а також члени його сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно мають на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с.23)
ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 11.02.2005 , зареєстрували право приватної спільної сумісної власності на вище зазначену квартиру , реєстраційний номер майна 10206038, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 29086580 виданим РКП «Краснокутське БТІ» від 22.02.2011 . (а.с.24)
Відповідно до довідки КП « Краснокутське БТІ» від 15.10.2025 за № 523, станом на 31.12.2012 , зареєстровано право приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.02.2005 , виданого відділом приватизації Краснокутського ВУЖКГ , реєстраційний номер : книга 32 , номер запису 3307.Самочинних будівель та переплануань немає. ( а.с. 70)
Про те, що квартира загальною площею 78,20 кв.м, житловою площею 43,80 кв.м , існує за вище зазначеною адресою, свідчить технічний паспорт КП «Краснокутське БТІ» від 13.10.2025 та витяг КП « Краснокутське БТІ» з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентарізації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 13.10.2025, згідно якого загальна площа квартири збільшилась на 4,80 кв.м в результаті застеклення балконів , самочинних будівель та переплануаань не має. (а.с. 55-58)
Звертаючись до суду з позовом, позивачі зазначили про те, що не можуть розпорядитися своїми частками в квартири, оскільки вони не виділені із спільної сумісної власності.
Статтею 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних справ та інтересів може бути визнання права.
Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст.370 ЦК України, частки всіх учасників у праві спільної сумісної власності в результаті приватизації є рівними.
Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
За приписом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.
Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.
Оскільки, згідно із свідоцтвом про право власності на житло, частки кожного із співвласників не визначені, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати визначення таких часток.
Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, відтак, за відсутності доказів зворотного, суд констатує, що частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними.
Таким чином, суд вважає припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , визначивши право спільної часткової власності на 1/3 частку квартири за ОСОБА_1 та 1/3 частку квартири за ОСОБА_2 і визнати за кожною право приватної власності на 1/3 частку спірної квартири .
Судові витрати, які понесли позивачі на оплату судового збору за подачу до суду позову, підлягаються стягненню з відповідача на користь позивачів .
Керуючись ст. 364, 368, 370 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 352-354 ЦПК України, суд,
Задовольнити позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , визначивши право спільної часткової власності на 1/3 частку квартири за ОСОБА_1 та 1/3 частку квартири за ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) грн 00 коп.
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 2215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи :

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП : НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Л. В. Вовк