Справа №345/6723/24
Провадження № 2-о/345/46/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2025 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчак Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Шевченко Наталії Павлівни, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

представник заявника адвокат Шевченко Н.П.звернулася до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що 16.11.2024 ОСОБА_1 досягнув пенсійного віку 63 роки, так як його стаж роботи становить понад 21 рік. В зв`язку з цим, 15.11.2024 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до Калуського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. Однак, 21.11.2024 Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі на території Латвії згідно архівної довідки про трудовий стаж і заробітну плату від 09.09.2019 №JZVA-6.2.2./11780 в зв`язку з тим, що в довідці не вказано по батькові заявника та дата його народження. Також, у рішенні про відмову в призначенні пенсії значиться, що до розрахунку стажу не взято період роботи в колгоспі згідно довідки від 30.08.2019 №40, оскільки вказане ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорту заявника. В зв`язку з наявністю помилок в імені заявника у довідці №40 від 30.08.2019 та атестаті №8736 від 19.07.1980, відсутністю по батькові та дати народження в архівній довідці від 09.09.2019 №JZVA-6.2.2./11780, відсутністю на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.07.1980 запису українською мовою, змушені звертатися до Калуського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.12.2024 відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду.

Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, однак у позовній заяві представник заявника просила розгляд справи проводити без участі заявника та його представника.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явилася, подала суду пояснення, в якому Головне управління не заперечує щодо встановлення факту, що має юридичне значення. Розгляд справи просить проводити без учісті представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, враховуючи при цьому подане пояснення.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

01.09.1979 заявник у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступив на навчання в технічне училище № 1 м. Івано-Франківська, де 19.07.1980 йому було видано атестат № 8736 про завершення навчання за професією слюсар механоскладальних робіт.

Однак, при заповненні атестату № 8736 від 19.07.1980 було допущено помилку в імені заявника: замість правильного « ОСОБА_2 » вказано « ОСОБА_2 ».

Одразу по завершенню навчання, 29.07.1980 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду слюсаря механо-складальних робіт по 3 розряду в Івано-Франківський ремонтно-механічний завод, де 29.07.1980 йому було заповнено та видано трудову книжку серії НОМЕР_1 .

Однак, титульну сторінку трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.07.1980 було заповнено виключно російською мовою на ім`я « ОСОБА_3 » російською мовою без дублювання українською мовою.

Крім цього, не вказано по батькові та дата народження заявника у соціально-правовій архівній довідці від 09.09.2019 №JZVA-6.2.2./11780 про трудовий стаж, заробітну плату у колгоспі ім. Леніна Ісліцької сільради Бауського району Латвійської РСР, виданій Єлгавським зональним державним архівом Національного архіву Латвії.

Також, має місце помилка в імені заявника: замість правильного « ОСОБА_2 » вказано « ОСОБА_2 », у довідці № 40 від 30.08.2019 про встановлений та відпрацьований мінімум трудоднів у колгоспі ім. Леніна с. Величі Лучки Мукачівського району Закарпатської області, виданій сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Лучки».

16.11.2024 ОСОБА_1 досягнув пенсійного віку 63 роки, так як його стаж роботи становить понад 21 рік.

В зв`язку з цим, 15.11.2024 (в межах місячного строку до дати народження) звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до Калуського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Однак, 21.11.2024 Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі на території Латвії згідно архівної довідки про трудовий стаж і заробітну плату від 09.09.2019 №JZVA-6.2.2./11780 в зв`язку з тим, що в довідці не вказано по батькові заявника та дата його народження.

Також, у рішенні про відмову в призначенні пенсії значиться, що до розрахунку стажу не взято період роботи в колгоспі згідно довідки від 30.08.2019 № 40, оскільки вказане ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорту заявника.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , атестату № НОМЕР_3 від 19.07.1980, трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.07.1980, довідки № 40 від 30.08.2019, архівної довідки від 09.09.2019 № JZVA-6.2.2./11780 підтверджують наступні документи: - свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 26.12.1961; - паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 від 28.03.1997; - свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 , видане 23.04.2007 повторно

Суд вважає, дані помилки могли мати місце з вини осіб, які оформляли дані правовстановлюючі документи та допустили помилки, а в подальшому не виправили її у визначеному законодавством порядку.

Заявник зазначив, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно йому для для оформлення пенсії за віком.

Таким чином оцінивши усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і підтверджені письмовими доказами, тому є всі підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265, 315 319 ЦПК України, п. п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Шевченко Наталії Павлівни, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , атестату № НОМЕР_3 від 19.07.1980; трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.07.1980; довідки № 40 від 30.08.2019 про встановлений та відпрацьований мінімум трудоднів у колгоспі ім. Леніна с. Величі Лучки Мукачівського району Закарпатської області, виданої сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Лучки»; соціально-правової архівної довідки від 09.09.2019 №JZVA-6.2.2./11780 про трудовий стаж, заробітну плату у колгоспі ім. Леніна Ісліцької сільради Бауського району Латвійської РСР, виданої Єлгавським зональним державним архівом Національного архіву Латвії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: