головуючий у суді І інстанції Остапчук Т.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_3 (правонаступником якої є ОСОБА_1 ), ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Геннадій Вікторович, про розірвання договорів, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до Печерського районного суду міста Києва з позовом, в якому просили суд:

розірвати договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 14 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., зареєстрованого в реєстрі під № 672;

внести відомості до єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ;

розірвати договір купівлі-продажу 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та з ОСОБА_4 , який був посвідчений 20 серпня 2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., зареєстрованого в реєстрі під № 1589;

внести відомості до єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі - 1409 грн 60 коп.;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі - 1409 грн 60 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 14 квітня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений 14 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., зареєстрованого в реєстрі під № 672.

Згідно з пунктом 4 договору 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 відчужена відповідачу за 511 000 грн.

Вказує, що відповідач не виконала умови договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири від 14 квітня 2015 року та не сплатила жодної грошові суми, а саме: у розмірі 511 000 грн, як до підписання договору так і у день його підписання, що є грубим порушенням стороною покупця умов договору.

Зазначає, що ОСОБА_5 виконала умови договору у повному обсязі та передала у власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

20 серпня 2015 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_4 договір купівлі - продажу 1/6 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., зареєстровано в реєстрі під № 1589.

Згідно з пунктом 4 договору 1/6 частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 була відчужена позивачем за 255 500 грн. відповідачу.

Позивач вимушена як зазначає була продати 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з скрутним матеріальним становищем і тому звернулася за матеріальною допомогою до своєї племінниці ОСОБА_4 , яка запропонувала надати грошові кошти, але за умови, що вона продасть їй 1/6 частини квартири.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що відповідач не виконала умови договору купівлі - продажу 1/6 частини квартири від 20 серпня 2015 року та не сплатила жодної грошової суми за купівлю частини квартири у розмірі - 255 500 грн, як до підписання договору так і у день його підписання, що є грубим порушенням покупцем умов договору. ОСОБА_1 зазначала, що вона виконала умови договору у повному обсязі та передала у власність 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачки, які звернулися із вимогами про розірвання договорів купівлі-продажу з посиланням на безгрошовість договорів, обрали неналежний спосіб захисту, якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів.

Додатковим рішенням Печерського районного суду від 12 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 496 грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 510 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Палій А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та задовольнити позов про розірвання договорів.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при укладанні договорів купівлі-продажу вартість частин квартири перевищувала граничний розмір, розрахунків готівкою, встановлений постановою Правління Національного банку України від 06 червня 2013 року.

Вважає що судом помилково застосовано практику Верховного суду від 2020 року, в той час як правовідносини виникли у 2018 році. Судом не застосовано норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Вказує, що судом встановлено невірно обраний позивачем спосіб захисту прав з посиланням на постанови Верховного Суду щодо господарських правовідносин, а не цивільних.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Печерського районного суду від 12 грудня 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Палій А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутній акт виконаних та наданих робіт, у договорі про надання правничої допомоги не зазначено вид та вартість послуг. Вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу завищеним.

У судовому засіданні 16 жовтня 2024 року Київським апеляційним судом залучено ОСОБА_1 правонаступником ОСОБА_3 (а.с. 177 т. 3).

Постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Г.В., про розірвання договору. В цій частині провадження у справі закрито.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу скасовано. В цій частині провадження у справі закрито.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу змінено, зменшивши суму, яка підлягає до стягнення з 26 510 грн до 15 000 грн.

Постановою Верховного Суду від 13 серпня 2025 року задоволено частково касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Семашка Д.М.

Постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , а спірні правовідносини допускають правонаступництво, тому апеляційний суд мав розглянути позов у повному обсязі з урахуванням вимог ОСОБА_3 , а не закривати провадження в частині її позовних вимог.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що належним способом захисту порушених майнових прав позивачок є вимога про стягнення неотриманих коштів, суперечить змісту частини другої статті 651 ЦК України та висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема в постанові від 07 травня 2025 року в справі № 757/16035/16-ц.

Суд мав перевірити по суті доводи позивачок про те, що фактичного розрахунку за відчуження часток квартири не відбулося, вони сподівалися, що відповідачка сплатить грошові кошти, проте не отримали те, на що розраховували в момент вчинення правочинів, однак цього не зробив.

ОСОБА_1 та її представник - адвокат Семашко Д.М. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_4 - адвокат Солдаткін О.С. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Судом встановлено, що 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належала ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., за реєстраційним номером № 588.

14 квітня 2015 року ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) уклали договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., зареєстровано в реєстрі під № 672.

Пунктом 1 договору визначено, що продавець продала, а покупець купила 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до пункту 4 договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири від 14 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 672, вищевказана 1/2 частини квартири, що відчужується, продана за 511 000 грн, які продавець (Позивач 1) отримала повністю до підписання цього договору. Підписання цього договору свідчить про повний та остаточний розрахунок за продану 1/2 частину квартири та відсутність матеріальних претензій до Покупця (Відповідача) (а.с. 82 т. 1).

20 серпня 2015 року ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) уклали договір купівлі-продажу 1/6 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., зареєстровано в реєстрі під № 1589.

Пунктом 4 договору купівлі-продажу 1/6 частини квартири від 20 серпня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1589, вищевказана 1/6 частини квартири, що відчужується, продана за 174 227 грн, які продавець (Позивач 2) отримала повністю до підписання цього договору. Підписання цього договору свідчить про повний та остаточний розрахунок за продану 1/6 частину квартири та відсутність матеріальних претензій до покупця (Відповідача) (а.с. 66).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як на підставу для розірвання договорів купівлі-продажу 1/2 та 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , позивачі у своєму позові посилаються на істотне порушення договорів відповідачем, оскільки фактичного розрахунку за відчуження часток квартири (511 000 грн та 255 500 грн) не відбулося як до підписання договору так і у день його підписання.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до пункту 4 договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири від 14 квітня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець), визначено, що 1/2 частини квартири, що відчужується, продана за 511 000 грн, які продавець отримала повністю до підписання цього договору. Підписання цього договору свідчить про повний та остаточний розрахунок за продану 1/2 частини квартири та відсутність матеріальних претензій до Покупця (Відповідача) (а.с. 82 т. 1).

Пунктом 4 договору купівлі-продажу 1/6 частини квартири від 20 серпня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець), визначено, що 1/6 частини квартири, що відчужується, продана за 174 227 грн, які продавець (Позивач 2) отримала повністю до підписання цього договору. Підписання цього договору свідчить про повний та остаточний розрахунок за продану 1/6 частину квартири та відсутність матеріальних претензій до покупця (Відповідача) (а.с. 66).

Тобто факт отримання позивачками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 511 000 грн та 174 227 грн відповідно за указаними договорами купівлі-продажу підтверджується змістом цих договорів, які підписані позивачками.

Апеляційний суд виходить з того, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована.

Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).

Підсумовуючи, апеляційний суд враховує, що презумпція правомірності укладених між сторонами договорів купівлі-продажу частин квартири у встановленому порядку позивачами не спростована, отже вказані договори є правомірними та до спростування презумпції правомірності вказаних договорів - всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Таким чином пункт договорів купівлі-продажу в частині, яка містить відомості про отримання покупцем грошей до підписання договору, фактично є розпискою про отримання грошових коштів.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що підставою для розірвання договорів купівлі-продажу є те, що при укладанні договорів вартість частин квартири перевищувала граничний розмір при розрахунку готівкою з огляду на таке: сторонами у договорах вказано, що розрахунок проведено до підписання договорів, однак не визначено у якій формі; проведення розрахунку між сторонами договору у готівковій формі у розмірі, що перевищує граничний розмір при розрахунку готівкою, не передбачено законом як підстава для розірвання договору; вказані доводи самі по собі не спростовують здійснення сторонами повного розрахунку за договорами до їх підписання, виходячи зі змісту договорів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що підставою позову визначене істотне порушення договорів купівлі-продажу відповідачем ОСОБА_4 , однак зі змісту указаних договорів вбачається, що їх умовами не визначено обов`язків, які відповідач мала б виконати після його підписання, та навпаки визначено, що усі зобов`язання за цим договором нею, як покупцем, щодо сплати грошової суми за майно вже виконані до підписання цих договорів.

Таким чином у позовній заяві не обґрунтовано порушення ОСОБА_4 умов договорів купівлі-продажу з урахуванням того, що за цими договорами зобов`язань на майбутнє на відповідача не покладено.

А також у позовній заяві не обґрунтовано чому з цим позовом вони звернулися до суду майже через три роки після укладення договорів, якщо за їх доводами ОСОБА_4 не сплачено жодної грошової суми за купівлю частини квартири.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договорів купівлі-продажу, то підстави для задоволення вимог про внесення відомостей до єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно також відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, однак помилився із підставами такої відмови, а тому рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Отже, оскільки апеляційний суд у цій справі дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення по суті спору, то додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року, яким вирішено питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, також належить скасувати.

Щодо судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Враховуючи, що представником ОСОБА_4 - адвокатом Солдаткіним О.С. з дотриманням частини 8 статті 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія апеляційного суду вважає, що порядок встановлений частиною 8 статті 141 ЦПК України, - дотриманий.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачами витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у зв`язку з переглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, надано засвідчені копії:

договір про надання професійної правничої допомоги №1-14/10/2022 від 14 жовтня 2022 року;

додаткової угоди № 2 від 01 листопада 2022 року до договору про надання професійної правничої допомоги №1-14/10/2022 від 14 жовтня 2022 року;

рахунок на оплату №1-01/11/2022 від 01 листопада 2022 року;

акт приймання - передачі грошових коштів №1-01/11/2022 від 01 листопада 2022 року;

детальний опис робіт (наданих послуг), виконання адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З детального опису наданих послуг вбачається, що адвокатом надано наступні послуги:

підготовка заяви про перегляд заочного рішення;

забезпечення явки/участь у судовому засідання 15 березня 2023 року;

підготовка відзиву на позовну заяву;

підготовка відповіді на заперечення ;

забезпечення явки/участь у судовому засіданні 12 квітня 2023 року;

забезпечення явки/участь у судовому 25 липня 2023 року;

забезпечення явки/участь у судовому 27 вересня 2023 року;

підготовка заяви про відшкодування судових витрат.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною 4 статті 137 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що у судові засідання, призначені на 12 квітня 2023 року, 25 липня 2023 року, учасники справи не з`явились. З протоколу судового засідання вбачається, що судове засідання, призначене на 15.03.2023 року, тривало з 12:51 год до 12:53 год та у справі оголошено перерву, а тому указані витрати на забезпечення явки/участь адвоката у цих судових засіданнях компенсації не підлягають.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Палій А.В., скористався своїм правом, наданим їй частиною 6 статті 137 ЦПК України, та заявив клопотання про відмову у стягненні на користь відповідачки витрат на правову допомогу, посилаючись на їх неспівмірність із складністю справи (а.с. 216 т. 2).

Отже, дослідивши надані представником відповідачки докази щодо понесених позивачем процесуальних витрат під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, врахувавши результат розгляду справи по суті, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідачки та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції у розмірі 15 000 грн.

18 жовтня 2024 року представником ОСОБА_4 - адвокатом Солдаткіним О.С. подано заяву про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції у розмірі 26 264 грн (а.с. 184-192 т. 3).

На підтвердження витрат на правничу допомогу заявником подано:

договір №1-14/10/2022 про надання професійної правничої допомоги від 14 жовтня 2022 року;

детальний опис робіт (наданих послуг), виконаний адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі № 757/18387/18-ц у суді апеляційної інстанції;

акт № 2-25/01/2024 приймання-передачі грошових коштів від 25 січня 2024 року;

додаткова угода до Договору №1-14/10/2022 про надання професійної правничої допомоги від 14 жовтня 2022 року;

рахунок на оплату № 1-25/01/2024 від 25 січня 2024 року.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі № 757/18387/18-ц у суді апеляційної інстанції були надані наступні послуги:

підготовка відзиву на апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року;

підготовка відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року у справі № 757/18387/18-ц

участь у судових засіданнях 29 травня 2024 року, 14 серпня 2024 року, 16 жовтня 2024 року;

підготовка заяви про відшкодування судових витрат.

Щодо наявності підстав для стягнення на користь відповідачів витрат на правничу допомогу в частині підготовки та відправка заяви про відшкодування судових витрат, апеляційний суд враховує, що така заява є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені відповідачкою.

Подання відповідачкою заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Указані висновки відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22.

Отже, дослідивши надані представником відповідачки докази щодо понесених нею процесуальних витрат під час розгляду справи судом апеляційної інстанції і надавши їм належну оцінку, врахувавши результат розгляду справи по суті, оцінивши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; предметом позову та значенням справи для сторони, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 (правонаступником якої є ОСОБА_1 ), ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Геннадій Вікторович, про розірвання договорів.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Солдаткіна Олександра Сергійовича про відшкодування судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції у розмірі 15 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06 січня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська