Справа № 355/2323/25
Провадження № 2/355/1308/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря КотенкоЛ.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селища Баришівка за правила спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» адвоката Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М.І. з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь за ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №6485680 від 29 липня 2022 року в сумі 23340,00 гривень, а також сплачений судовий збір під час подачі позовної заяви до суду в розмірі 2422гривень 40 копійок. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 29 липня 2022 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №6485680 за умов якого відповідач отримала 6000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкції, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем ОСОБА_1 не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі визначеній кредитним договором. Кредитний договір укладався у вигляді електронного документа.

24 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кедит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги 83-МЛ від 24 жовтня 2022 року. Відповідно до умов даного договору відбулось відступлення прав вимоги та сторона позивача набула статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором №6485680 від 29 липня 2022 року, що укладено між кредитодавцем та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 23340,00 гривень, відповідно до виписки з особового рахунку з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6000,00 гривень; прострочена заборгованість за сумою відсотків -16740,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту -600,00 гривень.

Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості, відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих.№21963779/31 від 16 жовтня 2025 року.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, однак повідомила суд, що позовні вимоги визнає частково, просить розглянути справи за її відсутністю. Відзиву стосовно позовних вимог надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе часткове задоволення позовних вимог з таких підстав, а саме:

Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З копії анкети-заяви №6485680 слід, що відповідач ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Мілоан» вказавши свої анкетні данні, номер телефону , мету отримання кредиту у сумі 6000 гривень, строком на 15 днів з 29 листопада 2002 року дата повернення 13 серпня 2022 року. Сума повернення 7500,00 гривень, комісією 600,00 гривень, проценти за користування кредитом 900,00 гривень. Згідно прийнятого рішення по заяві сторона первинного кредитор погодила умови кредитування(а.с.13-14)

З копії договору про споживчий кредит №6485680 від 29 липня 2022 року слід, що ТОВА «Мілоан» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит, стосовно якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк 105 днів на пільгових та поточних періодів надати кредит у розмірі 6000,00 гривень. Пільговий період 15 днів що настає з дати кредиту та завершується 13 серпня 2022 року. Поточного періоду який складає 90 днів, що закінчується 11 листопада 2022 року. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 13 серпня 2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 11 листопада 2022 року. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1500,00 гривень в грошовому виразі та 22,711 відсотків річних у процентному значені(орієнтована річна процентна ставка за пільговий період) загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 17700,00 гривень у грошовому виразі та 1025 відсотків річних у процентному значенні(орієнтована реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 7500,00 гривень. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 23700 гривень. Комісія за надання кредиту 600,00 гривень, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Процент за користування кредитом протягом пільгового періоду 900,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1 відсоток від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Процент за користування кредитом протягом поточного періоду 16200,00 гривень, які нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.(а.с.6-11)

З копії паспорта споживчого кредиту №6485680 додаток до договору про споживчий кредит №6485680 від 29 липня 2022 слід, що відповідач була ознайомлена з інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту.(а.с.12)

Копію довідки генерального директора ТОВ «Мілоан» Вініченка О.В. з якої слід, що відповідач ОСОБА_1 під час укладення договору про споживчий кредит була ідентифікована, акцепт підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором V89825.(а.с.13)

З копії платіжного доручення 79390951 від 29 липня 2002 року слід, що первинний кредитор перерахував відповідачу ОСОБА_1 6000,00 гривень.(а.с.14 зворотна сторона аркуша)

З копії відомості про щоденне нарахування та погашення кредиту слід, що відповідач ОСОБА_1 отримала 6000,00 гривень на які були нараховані комісія та проценти за користування.(а.с.15)

З копії договору відступлення прав вимоги №83-МЛ від 24 жовтня 2022 року слід, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на умовах встановлених цим договором кредитор передає(відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредитору права грошових вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками.(а.с.17-21)

Копію Акту приймання передачі реєстру боржників від 24 жовтня 2022 року до договору відступлення прав вимоги №83-МЛ від 24 жовтня 2022 року слід, що кредитор відступив право вимоги, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 24 жовтня 2022 року. складений за формою згідно із додатком №1 до договору. Кількість боржників 792. Загальна суму заборгованості 7889931,03 гривень.(а.с.25 зворотна сторона аркуша)

З копії платіжної інструкції слід, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Мілоан» 252625,82 гривень, плату за відступлення права вимоги №83-МЛ від 24/10/2022.(а.с.26)

З копії витягу реєстру боржників до договору відступлення права вимоги 83-МЛ від 24 жовтня 2022 року слід, що відповідач ОСОБА_1 знаходиться в реєстрі за номером 22 сума виданого кредиту 6000,00 гривень, залишок по процентам 13500,00 гривень, залишок за комісією 600,00 гривень загальна суму заборгованості 20100,00 гривень.(а.с.16 зворотна сторона аркуша)

З копії виписки з особового рахунку за кредитним договором №6485680 від 29 липня 2022 року слід, що відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яка складається з 23340,00 гривень, прострочення заборгованості на суму кредиту 6000,00 гривень, комісії 600,00 гривень, відсотках 16740,00 гривень.(а.с.16)

З копії претензії надісланої генеральним директором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Хробак М.Р. слід, що відповідач ОСОБА_1 була повідомлена про зміну кредитора, та про існуючу заборгованість за кредитним договором та її повернення.(а.с.27)

Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У свою чергу відповідач використовуючи своє право згідно укладених договору отримав кредитні кошти які використовувала на свій розсуд. Сторона позивача уклала договір відступлення права вимоги з кредитором відповідача ОСОБА_1 на підставі яких фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт (кредитори) відступить факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом проценти.

Як слід за ст. 1077 ЦПК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З ст.514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Відповідач не отримавши повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості.

Отже, як було встановлено судом відповідач ОСОБА_1 уклала кредитний договір про споживчий кредит отримала грошові кошти. Стосовно зобов`язань, які були покладені на неї договорам, грошові кошти з виплатою процентів за їх користування не виконувала. У суду не виникло сумніву у порушенні закону з боку сторони позивача, відповідач не виконав укладені ним договори з кредиторами своєчасно не повернув кредитні кошти та проценти за користування кредитними коштами.

За договорами відступлення прав вимоги борги відповідача були куплені стороною позивача з правом вимоги повернення боргів попереднього кредитора.

Суд приходить до висновку, що позивач неправомірно просить стягнути з відповідача комісію в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню а саме: за заборгованість за комісією у розмірі 600,00 гривень.

Стосовно комісії слід, що відповідно до п. 18 відповідно до Закону «2120-ІХ «Про внесення до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України» щодо дії норм на період воєнного стану «неустойка»(штрафи, пеня) та інші платежі, сплатити яких передбачені договором про споживчий кредит нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткові виконання) за таким договором підлягають списанню кредитодавцем.

Також у відповідності до цього закону у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк його припинення або скасування у разі прострочення за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком, або інших кредитодавців (позикодавців) позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штраф, пені) за таке прострочення.

Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідним договором, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором підлягають списанню кредитодавцем(позикодавцем).

З таких підстав позовні вимоги позивача підлягають частково задоволенню а саме у стягненні заборгованості за тілом кредиту у сумі 6000,00 гривень та нарахованих процентів у сумі 16740,00 гривень, разом 22740,00 гривень.

В нарахованій комісії у розмірі 600 гривень слід відмовити.

Крім того сторона позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень.

Стороною позивача були надані копія договору про надання правничої допомоги №0107 01 липня 2025 року між ТОВ «Кредит Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.30)

Акт надання послуг від 22 жовтня 2025 року стосовно якого адвокатське об`єднання «Апологет» в особі адвоката керуючого партнера Усенка М.І. та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір про надання правової допомоги сума послуг складає 8000 гривень з детальним описом наданих послуг (а.с. зворотна сторона аркуша 31)

Копія ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «Фінансової компанія «Кредит-Каптал» адвокатом Усенко М.І.. (а.с. зворотна сторона аркуша 30)

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2093 адвоката Усенко М.І..(а.с.28)

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 слід, що витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі№ 301/1894/17.Також, Велика Палата Верховного Суду у своєї постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), принципу «pactasuntservanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому уст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 910/15191/19).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, основні засади (принципи) цивільного судочинства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17).

Спір, який є предметом розгляду у цій справі, для професійного правника є незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Позовна заява є типовою, не містить складних юридичних конструкцій аналізу законодавства чи практики Верховного Суду, не містить детальних пояснень розрахованих сум заборгованості, їх відповідності умовам укладених кредитних договорів , а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 гривень є явно завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги необхідних та достатніх для підготовки та складання позовної заяви в таких категоріях справ. Представником позивача жодним чином не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених ним.

Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності витрат та розумності їх розміру, тобто відповідності понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої представником допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною позову, конкретних обставин справи, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, є явно завищеним і непропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, обсяг наданих представником послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2000 гривень.

Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2422.40 гривень було задоволено частина позовних вимог яка складається 23340 гривень позовних вимог задоволено 22740 гривень (22740х100%):23340=97.43%, судовий збір 2422,40 гривень задоволено 97.43%, (2422.40х97.43%):100%= 2359 гривень 51 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,4,12,13,81,141,229,263-265 ЦПК України, ст.ст.205, 207,512,514, ч.1ст.526, ч.1ст.610, ст.626, ст.ст.638, ст.639,ч.1ст.1048, ст.ст.1052,1054,1077,1078,ч.1 ст.1082 ЦК України.

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» адвоката Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» (, адреса 89018 місто Львів вулиця Смаль-Стоцького №1 корпус 28 IBAN НОМЕР_2 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором №6485680 від 29 липня 2022 року в розмірі 22740 (двадцять дві тисячі сімсот сорок) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог у сумі 600 (шістсот) гривень 00 копійок, відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» (, адреса 89018 місто Львів вулиця Смаль-Стоцького №1 корпус 28 IBAN НОМЕР_2 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) сплачений судовий збір під час подачі позовної заяви до суду в сумі 2359(дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять) гривень 51 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» (, адреса 89018 місто Львів вулиця Смаль-Стоцького №1 корпус 28 IBAN НОМЕР_2 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд Київської області.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2025 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов