Справа № 724/4343/24
Провадження № 2/724/132/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Скрипника С.М.

за участю секретаря судового засідання: Філіпчука Д.В.

сторін: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про встановлення юридичного факту, в якому просить встановити юридичний факт, а саме те, що він ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

В обґрунтування вимог позовної заяви посилається на те, що з грудня 2008 року по січень 2024 року спільно проживав з ОСОБА_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Проживаючи разом однією сім`єю у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, а саме проживши сімейним життям тривалий час вони зрозуміли, що є різними за характером людьми, на ґрунті чого у них постійно виникали непорозуміння та сварки, у зв`язку із чим з січня 2024 року вони спільно не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Відповідачка перестала цікавитися інтересами сім`ї, вона самоусунулася від виховання спільних дітей, тому починаючи з січня 2024 року він самостійно виховує та утримує синів.

Вказує, що діти знаходяться на його одноосібному утриманні і він їх самостійно виховує, тому у нього виникло питання щодо юридичної фіксації зазначеного факту, оскільки в подальшому виникають обставини необхідності оформлення документів щодо соціальної допомоги на дітей, які виховуються тільки одним із батьків, а також на даний момент виникають питання щодо переміщення його та дітей без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дитиною.

Підтримуючи вищевикладене, посилаючись на норми права просив задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного провадження з викликом учасників справи у судове засідання та розгляд справи призначено на 08 січня 2025 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Раєвський І.Ф. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, з вимогами ст.206 ЦПК України ознайомлена.

Свідок ОСОБА_6 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні, пояснила суду, що працює юристом в Топорівській сільській раді, знає цю сім`ю, проживають по сусідству підтвердила той факт, що починаючи з 2024 року ОСОБА_3 не проживає на території села Колінківці, вихованням та утриманням дітей займається виключно батько. Протягом останнього року вона не бачила, щоб мати з дітьми перебували разом, щоб вона опікувалася ними.

Свідок ОСОБА_7 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні, пояснив суду, що працює землевпорядником в Топорівській сільській раді, добре знає цю сім`ю, являється сусідом ОСОБА_2 , за останні рік ОСОБА_3 на території села не бачив, дітей завжди до школи водить батько, який самостійно займається їхнім вихованням та утриманням. Після того як вони розійшлися, мати до дітей не навідувалася, дітьми не цікавиться.

Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення свідків, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Проживаючи разом однією сім`єю у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 жовтня 2009 року та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12 вересня 2013 року (а.с.10,11).

Копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України підтверджено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.12,13).

Як вбачається із акту встановлення факту проживання ОСОБА_3 від 03.01.2025 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі слів свекра ОСОБА_8 , зареєстрована в с. Колінківці, але там не проживає.

Довідкою виданою Колінковецьким старостинським округом за №01 від 03.01.2025 року підтверджено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , але не проживає.

Застосовані норми права

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

За приписом ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) у справі "М. С. проти України" стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Мотиви та висновки суду

Враховуючи встановлені вище наведені докази, які є належними та допустимими оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Отже, як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та у сторін народилися: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають та перебувають по теперішній час на утриманні батька ОСОБА_2 .

При цьому, судом встановлено, що відповідачкою ОСОБА_3 в своїй заяві, яка подана до суду, не заперечується факт проживання та перебування спільних дітей на вихованні з батьком та його утриманні.

Однак, як встановлено судом, у позивача виникає необхідність щодо вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, а також постає питання щодо переміщення із дитиною без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає із дитиною.

Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги заяву матері дитини, яка міститься в матеріалах справи та те ,що встановлення вище зазначеного факту необхідно позивачу для використання його права на отримання допомоги на дитину та безперешкодного переміщення з неповнолітньою дитиною, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 157 СК України, ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт того, що громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 січня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Суддя: Сергій Миколайович СКРИПНИК