Номер провадження: 22-ц/813/488/25
Справа № 947/6632/23
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 червня 2023 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підпасала анкету-заяву від 20.04.2018 року про приєднання до Послуг та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість ОСОБА_1 порушує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим утворилася заборгованість станом на 07.12.2022 року в розмірі 480042,86 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 408236,20 грн, по відсотках 15104,88 грн та прострочених відсотках 56701,78 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 09 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості вирішено відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказу того, що відповідачу видавалися банківські кредитні картки та відкривався картковий рахунок. Суд критично ставиться до розрахунків заборгованості, копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача, як до доказів отримання грошових коштів відповідачем і вважає їх недопустимими доказами, оскільки самі по собі, без встановлення факту укладання договору, не є належними та допустимими доказами факту надання відповідачу кредиту та існування у нього заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим РАХУНКОМ свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Судом першої інстанції не надано правової оцінки тому, що сторони домовились про сплату процентів за користування кредитними коштами у заяві-анкеті та довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», не дослідив належним чином надані позивачем докази.

Скаржник також стверджує, що судом безпідставно відмовлено у стягненні фактично отриманих кредитних коштів (тіла кредиту) в повному обсязі, оскільки з виписки по картковому рахунку вбачається здійснення операцій та користування відповідачем наданими грошовими коштами. При цьому, відповідачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, ознайомлення з його умовами та отримання картки.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві представник відповідачки адвокат Криворучко В.О.зазначила, що Київський районний суд м. Одеси в своєму рішенні від 09.06.2023р. прийшов до вірного рішення відмовивши АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог.

Позиція учасників справи

Сторони повідомлені щодо дати, часу та місця розгляду справи у відповідності до положень ч. 2 ст. 129 ЦПК України.

Судова повістка на 04.12.2025 року на 11:40 годину, надіслана апеляційним судом ОСОБА_1 , повернулася до суду із зазначенням причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Так, за змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Крім того, представник відповідачки адвокат Криворучко В.О. повідомлена шляхом надсилання повідомлення до Електронного кабінету в ЄСІТС що підтверджується довідкою про доставку електронної повістки до її електронного кабінету, причини неявки суду не повідомила.

Згідно із ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 20.04.2018 року звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», яка в свою чергу містить підпис останньої на вказаній заяві. Дана заява-анкета в тому числі містить відомості про клієнта, а саме: ПІП, дату народження, паспортні дані та РНОКПП, місце проживання, місце роботи, контактні номера телефону.

Згідно долученої банком довідки, ОСОБА_1 видано наступні банківські картки: НОМЕР_1 , дата відкриття 03.05.2018, термін дії 04/20, тип картки MasterCard World Elite; НОМЕР_2 , дата відкриття 30.07.2020, термін дії 04/23, тип картки - MasterCard World Elite; НОМЕР_3 , дата відкриття 22.02.2021, термін дії 01/25, тип картки MasterCard World Elite. Тобто, з огляду на викладене, матеріалами справи підтверджується факт видачі відповідачу кредитної картки MasterCard World Elite та відповідно подальший перевипуск такої.

На підтвердження встановлення та зміни наданого ОСОБА_1 кредитного ліміту, банком долучено довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та Заявки на актуалізацію даних по преміальній картці, що були підписані відповідачкою.

Разом з тим, до матеріалів справи позивачем також долучено виписку по картковим рахунках відповідачки за період з 03.05.2018 року по 09.12.2022 року.

Апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому, згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки - це рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки.

Зазначені висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 в якій зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

З долученої виписки вбачається, що відповідачка, активно користувалася наданими банківськими картками, шляхом здійснення відповідних платіжних операції.

З огляду на наведене в своїй сукупності, наявними матеріалами справи в свою чергу підтверджується факт користування ОСОБА_1 оформленими та в подальшому виданими банківськими картками, в тому числі й наданим банком кредитним лімітом, який останньою періодично погашався, шляхом внесення грошових коштів на відповідний рахунок, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у розмірі заявленої позивачем суми 408236,20 грн, та при цьому, відсутності відомостей щодо здійснення відповідачкою повного/часткового погашення виниклої заборгованості станом на момент звернення банку із відповідними позовними вимогами щодо стягнення заборгованості.

Натомість, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно тверджень позивача по справі АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку зі підписання анкети-заяви клієнт був ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у «ПриватБанку», в тому числі з Тарифами надання таких послуг.

Зі змісту вказаної заяви-анкети вбачається, що клієнт виявив бажання оформити та отримати банківську картку, однак відомостей відносно розміру відсотків, штрафів та пені в разі невиконання чи неналежного виконання заборгованості дана заява-анкета не містить. Доказів на підтвердження факту ознайомлення клієнта із встановленими банком розмірами відсотків за користування наданим кредитним лімітом тощо наявні матеріали також не містять.

Матеріали справи не містять в тому числі й відомостей щодо ознайомлення та отримання ОСОБА_1 пам`ятки клієнта, яка містить в собі Тарифи та основні умови обслуговування і кредитування, на отримання та ознайомлення яких позивач (апелянт) посилається, як на підставу задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної сторони, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідно, з огляду на відсутність в наявних матеріалах справи будь-яких відомостей щодо ознайомлення відповідача з діючими на момент користування банківським продуктом Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі й з діючими Тарифами, зважаючи на відсутність у заяві-анкеті відомостей про домовленість сторін щодо всіх істотних умов кредитування, а саме розміру відсотків за користування кредитним лімітом, розмір та сплату штрафних санкцій за несвоєчасне його погашення, апеляційний суд приходить до висновку щодо відсутність відповідних правових підстав для стягнення заборгованості по відсоткам за користування наданих кредитним лімітом.

Стосовно долученого до матеріалів справи паспорту споживчого кредиту, апеляційний суд вважає за необхідне також зазначити, що інформація, яка міститься у вказаному паспорті споживчого кредиту є актуальною на період до 19.06.2019 року та водночас, підписана ОСОБА_1 04.06.2019 року.

Роздруківка витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт, долучений до матеріалів справи, також не може бути належним підтвердження у розумні положень ст.ст. 76, 80 ЦПК України, ознайомленням клієнта з тарифами надання банківських послуг, з огляду на відсутність відповідної дати, на яку діють зазначення тарифи та умови, та в тому числі безпосередньо підпису клієнта щодо ознайомлення з ними.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Таким чином, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 червня 2023 рокупідлягає скасуванню в частині відмови у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 7200,64 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ZZ424B1QVG від 14.02.2023 року

За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір у розмірі 10800,96 грн, що підтверджується платіжним дорученням № PROM6BІ077 від 06.07.2023 року.

Оскільки за результати перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційним судом встановлено наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині заявленого позивачем та не задоволеного судом першої інстанції позову щодо заборгованості по тілу кредиту, у відповідності до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційним судом здійснюється розподіл судових витрат з урахуванням заявлених позовних вимог.

Відповідно розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 15308,85 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 червня 2023 року скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 1436050) заборгованість за кредитним договором б/н від 20.04.2018 року за тілом кредиту в сумі 408236,20 грн та судові витрати в сумі 15308,85 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко