Провадження 2/712/4941/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

08 грудня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Токової С.Є.

при секретарі Білик О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач Черкаська міська рада звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів.

В позовній заяві просять суд стягнути з відповідача на користь міського бюджету м. Черкаси безпідставно утримувані грошові кошти в розмірі 16521, 44 грн.

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що Черкаська міська рада в силу положень п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності « є власником земельної ділянки загальною площею 0,09456 га з кадастровим номером :03:026:0002, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Відповідно до інформаційних довідок з ДРРП № 438991989 від 11.08.2025 року, № 438992413 від 11.08.2025 року та довідок КП « ЧООБТІ» від 18.08.2025 р., 21.07.2025 року відповідач ОСОБА_1 є власником частини нежитлових приміщень торгового центру по АДРЕСА_1 , загальна площа приміщень, що перебувають у власності відповідача складає 86,02 кв.м. та розташоване відповідно на земельній ділянці площею 0,9456 га з кадастровим номером :03:026:0002. З моменту набуття права власності на вищевказане нерухоме майно, відповідач не оформив правоустановлюючих документів на користування земельною ділянкою під вказаним нерухомим майном відповідно до його частки у праві власності та здійснював фактичне користування земельною ділянкою без відповідної оплати.

Ухвалою суду від 06.10.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Драченко В.О. зазначив, що вважає позов частково обгрунтованим, однак позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення з урахуванням того, що відповідач 21 листопада 2017 року подарував комерційну нерухомість ОСОБА_2 за договорами дарування нежитлових приміщень, що посвідчені приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального коругу Романій Н.В. та зроблено записи в реєстрі за № 11454, 11459. А тому за час коли майно перебувало у його власності( період з 02.04.2017 року по 20.11.2017 року) відповідач мав сплатити 395,39 грн. Одночасно з поданням відзиву на позовну заяву, відповідач сплатив визнану ним суму боргу 356,31 грн. обрахувавши її в межах строку позовної давності.

Також у відзиві повідомляє суд, що відповідач поніс витрати на професійну правничу допомгу в розмірі 3500 грн. Просить суд закрити провадження у справі про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 356,31 грн, у задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Стягнути з позивача на користь відповідача 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

08.12.2025 року до суду надійшло клопотання за підписом міського голови про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову.

Клопотання обгрунтовує тим, що 24.11.2025 року позивачем отримано відзив на позовну заяву Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , зі змісту якого стало відомо, що відповідач визнає позов частково, сплативши 356,31 грн. боргу за період користування земельною ділянкою з 01.05.2017 року по 30.11.2017 року, що підтверджується квитанцією про сплату вказаного боргу. Крім того, відповідач 21.11.2017 року на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та договору дарування нежитлового приміщення від 21.11.2017 року відчуджив належні йому на праві власності нежитлові приміщення, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності .

Зазначена інформація у реєстраційних даних, а саме відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які відповідно до закону є публічними та мають презумпцію достовірності, у позивача на час пред`явлення позову була відусутня. Таким чином, подання позовної заяви було обумовлено наявною у позивача інформацією про належність спірних нежитлових приміщень ОСОБА_1 , та відповідно, про його статус як фактичного користувача земельної ділянки. Враховуючи сплату відповідачем суми 356,31 грн. за період користування земельною ділянкою з 01.05.2017 року по 30.11.2017 року та відчудження ним нерухомого майна у листопаді 2017 року, наразі відсутні підстави для стягнення заявленої суми у повному розмірі. Просить суд закрити провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Крім того, при вирішенні питання про прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі, просить суд відмовити відповідачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн., як такі що є абсолютно безпідставними. Так, у даному випадку відсутні необгрунтовані дії позивача, які в свою чергу можуть слугувати підставою для відповідного відшкодування. Зокрема, у даній справі, відповідач не заперечує факту наявності у нього заборгованості за користування земельною ділянкою, однак визнав її частково, сплативши 356,31 грн. після пред`явлення позову. Вказане свідчить, що Черкаська міська рада мала підстави звертатись до суду для стягнення заборгованості: позов виник з реальної заборгованості за користування земельною ділянкою, однак визнає її частково, здійснивши оплату 356,31 грн. лише після пред`явлення позову. З посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладених у Постановах № 640/1029/18 від 18.12.2019 року; № 307/3036/19 від 22.01.2025 року , № 640/1029/18 просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні представник Черкаської міської ради клопотання про закриття провадження у справі підтримала, просила суд прийняти відмову від позову. Також просила суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповаідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача заперечував проти закриття провадження у справі, мотивуючи такі заперечення тим, що ОСОБА_1 визнав позовні вимоги частково на суму 356,31 грн., які нараховуються з 25.04.2017 року по 21.11.2017 року , в той же час заборгованість за період з 02.04.2025 року по 24.04.2025 року не підлягає до задоволення у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Позовна вимога в розмірі 16 126,05 грн. адресована до неналежного відповідача та за результатами розгляду справи у задоволенні позову має бути відмовлено.

Клопотав про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. витрат в розмірі 3500 грн.

Заслухавши учасників справи, дослідивіши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч. 3 ст. 206 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.09.2021 по справі № 638/3762/20, провадження № 61-3438сво21, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Судом установлено, що на час звернення до суду з позовом заборгованість відповідача перед Черкаською міською радою існувала, відповідач її визнав в розмірі 356,31 грн., та сплатив до початку розгляду справи по суті про що свідчить долучена до відзиву квитанція. Посилання представника відповідача на розгляд справи по суті та відмови у позові через пред"явленння позову до неналежного відповідача прямо суперечить вимогам ст.2, 13 ЦПК України щодо засад цивільного судочинства , якими зокрема є диспозитивність.

Враховуючи, що позивач Черкаська міська рада подав заяву про прийняття відмови від позову у зв`язку з погашенням відповідачем заборгованості за договорами після звернення до суду з позовом, підстави для не прийняття відмови від позову не встановлені, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відмовою від позову на підставі пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Підстав для неприйняття судом відмови від позову не встановлено, заява про відмову від позову підписана міським головою, та підлягає до задоволення.

Суд роз`яснює наслідки закриття провадження, згідно яких повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Розглядаючи до суду клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасникамисправи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про відмову від позову є гарантовним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 03 лютого 2023 року в справі № 683/1861/19, від 10 квітня 2020 року в справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року в справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 в справі № 441/1609/19).

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити: які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими; чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду; чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Із системного тлумачення положень ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Судом не встановлено, що спір у справі виник внаслідок необґрунтованих/недобросовісних дій позивача, отже підстави для покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Доводи представника відповідача як на підставу недобросовісних дій відповідача, щодо невдалого пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про власника нерухомого майна (не за тими критеріями), суд вважає безпідставними, оскільки чинне законодавство не містить будь-яких обмежень чи вказівок щодо конкретних критеріїв такого пошуку. В свою чергу, дії відповідача щодо часткового визнання заборгованості , яка виникла у нього за користування часткою земельної ділянки від загальної площі нерухомості, власником якої він був у торгівельно-розважальному центрі спростовує такі посилання.

За наведених обставин клопотання відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.п.4 ч.1 ст. 255, 142 ЦПК України, суд,

постановив:

Прийняти відмову від позову Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів.

Провадження у цивільній справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів - закрити.

Повернути платнику Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради ( НОМЕР_1 , МФО 820172, ) з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за квитанцією № 430 від 22.09.2025, що становить 1514 грн.

У задоволення заяви представника відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя : С.Є. Токова