№ 2-о/183/89/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, Друга Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

13 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - заінтересовані особи - Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, Друга Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з народження проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

З 1980 року її мати ОСОБА_3 більше 39 років проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично ОСОБА_4 приходився заявнику ОСОБА_1 вітчимом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме - на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

09 вересня 2021 року заявник ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, в якому зареєструвала ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме - на земельну ділянку площею 2,959 га., цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Булахівської сільської ради, якав належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 084671, виданого 13 листопада 2004 року Павлоградською районною державною адміністрацією згідно розпорядження № 406-р-03 від 08 липня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 54.

Для оформлення своїх спадкових прав заявникОСОБА_1 звернулася до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , проте їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, зокрема документів, що підтверджують факт проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті.

Заявник вказує на те, що ОСОБА_4 був їй як батько, останній її виховував як рідну доньку. З 13 років та до часу реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 (1988 року) заявник проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Після реєстрації шлюбу заявник проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . На теперішній час, ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер чоловік заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 .

Після смерті чоловіка, починаючи з 2018 року заявник почала проживати без реєстрації разом з матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Коли померла її мати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) вона і ОСОБА_4 до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) мешкали за адресою реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , були пов`язані спільним побутом, заявник доглядала за ОСОБА_4 , а після смерті останнього - займалася його похованням.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Отже всі вище викладені обставини та докази свідчать про фактичне проживання заявника спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини до моменту його смерті.

Даний факт заявнику потрібен для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

В зв`язку з наведеним, в заяві ОСОБА_1 просила суд:

-встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , з 2018 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року зобов`язано Другу Павлоградську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , кожен окремо, в судовому засіданні посилалися на обставини, викладені в заяві, вимоги підтримали в повному обсязі, просили заяву задовольнити.

Представники заінтересованих осіб Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, згідно заяв просили розглядати справу у їх відсутність.

Суд, заслухавши заявника та її представника, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Н-Дмитрівка В-Олександрівського району Херсонської області народилася заявник ОСОБА_7 , актовий запис № 31 від 18 листопада 1967 року. Її батьками зазначені: ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 листопада 1967 року.

10 вересня 1988 року Виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , актовий запис № 32, після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 було присвоєне прізвище ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 10 вересня 1988 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер чоловік заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , актовий запис про смерть № 36, складений 25 квітня 2016 року Виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25 квітня 2016 року.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 08 грудня 1999 року Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області та довідкою Виконавчого комітету Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 1450, складений 29 вересня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 29 вересня 2020 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме - на житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 .

09 вересня 2021 року заявник ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом серії НРЕ № 270731 після смерті матері ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 274084098 від 09 вересня 2021 року.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть 1392, складений Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 22 серпня 2024 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме - на земельну ділянку площею 2,959 га., цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Булахівської сільської ради, якав належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 084671, виданого 13 листопада 2004 року Павлоградською районною державною адміністрацією згідно розпорядження № 406-р-03 від 08 липня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 54.

Спадкова справа № 397/2024 після смерті ОСОБА_4 , померлого19 серпня 2024 року заведена 28 листопада 2024 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, номер у спадковому реєстрі: 73365239, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79337537 від 28 листопада 2024 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79337490 від 28 листопада 2024 року.

Для оформлення своїх спадкових прав заявникОСОБА_1 звернулася до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , проте постановою державного нотаріуса Дутчак Ю.С. від 08 квітня 2025 року їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, зокрема документів, що підтверджують факт проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті.

З матеріалів, спадкової справи № 397/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася заявник ОСОБА_1 . Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні.

Встановлено, що місце реєстрації спадкодавця ОСОБА_4 на день смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 333 від 10 жовтня 2024 року та актом спільного проживання Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у складі: старости Білого Сергія, інспектора ЦЗ НС МВР Ситенко Маргарити, фахівця із соц.роботи Шинкаренко Наталі в присутності сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Так, з даного акту вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 1981 року проживала без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка, вели спільне господарство, виховували доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Після смерті матері ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_1 піклувалася вітчимом ОСОБА_4 , між ними буди добрі та теплі стосунки. ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_4 .

Згідно довідки Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 255 від 23 серпня 2024 року ОСОБА_1 дійсно здійснювала поховання свого вітчима ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зокрема, на адвокатський запит Виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області було надано відповідь за вих. № 1685/0/2-24 від 17 грудня 2024 року, з якої вбачається, що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно з 1981 року (згідно запису погосподарських книгах Булахівської сільської ради) проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними за цією ж адресою проживала донька ОСОБА_3 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . ОСОБА_4 , якого ОСОБА_14 мала за батька, приймав активну участь у її вихованні, навчанні. Після одруження ОСОБА_14 проживала за адресою: АДРЕСА_2 , але постійно відвідувала батьків, допомагала їм у веденні домашнього господарства.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , з 2018 року до часу смерті ОСОБА_4 .

Отже, викладені вище обставини та докази свідчать про фактичне проживання заявника спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини до моменту його смерті. Даний факт заявнику потрібен для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення вимог, суд застосовує наступні норми права.

У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

На підставі частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`ясень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцемможебути: довідкаоргану реєстрації місця проживанняпро те, щомісце проживання спадкоємцяна день смерті спадкодавцябуло зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з ОСОБА_4 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , оскільки в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини, вказане підтверджується дослідженими доказами.

Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину, а іншої можливості встановити вказаний факт не можливо.

У зв`язку з наведеним, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 76-81, 89, 258-259, 263-268, 293, 294, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, Друга Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , з 2018 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати покласти на заявника ОСОБА_1 .

Учасники справи:

-заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-заінтересована особа: Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, , місцезнаходження за адресою: 51473, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Межиріч, провул. Виконкомівський, буд. 1;

-заінтересована особа: Друга Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, , місцезнаходження за адресою: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, буд. 114.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду проголошено о 13-00 годині 25 листопада 2025 року.

Суддя Д.І. Городецький