Провадження № 2/185/2182/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Добрелі Ю.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

встановив:

У грудні 2024 року, акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 17.03.2021 року в сумі 51532,06 грн та судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 17.03.2021 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 19.11.2024 року має заборгованість 51532,06 грн, з яких: 40943,90 грн тіло кредиту, 10588,16 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалою від 18.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідач не отримував кредит у позивача. Натомість 10 лютого 2023 року з банківської картки № НОМЕР_1 , випущеної Позивачем на ім`я Відповідача, були списані двома операціями грошові кошти на загальну суму 40976,00 грн. А саме, відбулось списання коштів у розмірі 21013,20 грн. та 19962,80 грн. з призначенням платежів «Переказ зі своєї картки». З банківської виписки банку неможливо дізнатися ніяких даних про контрагента, на користь якого були здійснені такі платежі. Про незаконне списання грошових коштів Відповідач подав заяву до поліції, за результатом розгляду якої було зареєстроване кримінальне провадження, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000340 від 15.02.2023 р. Незаконному списанню грошових коштів з картки Відповідача сприяв Позивач. Оскільки грошові кошти з карткового рахунку Відповідача були списані без його відома і погодження, та безперешкодно зі сторони служби безпеки банку.

Не погодившись із відзивом на позовну заяву, позивач надав відповідь на відзив, відповідно до якого просив задовольнити позовні вимоги, оскільки на його думку втрата грошових коштів сталася через власну недбалість та власну бездіяльність Відповідача по захисту власних персональних даних і коштів. Списання коштів 10.02.2023р. з карт 5363 5420 9269 7870 в загальній сумі 40 984.90 грн. клієнта ОСОБА_1 , відбулося внаслідок розголошення клієнтом конфіденційної інформації, в результаті чого було здійснено вхід в Приват24, отримано інформацію по картам та адаптовано в гаманці "Google Pay" на мобільному пристрої та здійснено перекази коштів через термінал C0146982 (емітент RAIFFEISEN BANK JSC) на рахунок НОМЕР_2 шляхом ручного введення номера картки, терміну дії, cvv-коду картки для інтернет платежів з використанням "3D-Secure" та Приват24.

Відповідно до заперечень представник відповідача зазначив, що Відповідач, виявивши безпідставне списання коштів з його рахунку, повідомив про цей факт Позивача, що підтверджується Матеріалами службової перевірки, натомість Позивач не повернув безпідставно списані кошти Відповідачу, а навпаки перешкоджав розслідуванню кримінальному провадженню та не надав необхідну інформацію правоохоронним органам для оперативного встановлення правопорушників. Відповідач не розголошував третім особам інформацію про номери своїх карткових рахунків, пін-коди, фінансовий номер та іншу конфіденційну інформацію. Картки Відповідачем не губилися, доступу до них треті особи не мали. Відповідач своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідач, виявивши безпідставне списання коштів з його рахунку, повідомив про цей факт банк, що підтверджується Матеріалами службової перевірки, та звернувся до правоохоронних органів, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги, зазначивши, що відповідач підписав заяву про надання банківських послуг, та можливо він сам взяв грошові кошти з рахунку, це його відповідальність.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, повідомив, що відповідач не брав позику, кошти були списані шахраями. Позивач не довів, що дії були зроблені відповідачем.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17 березня 2023 року відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вказаній заяві зазначено, що вона разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг.

До Договору про надання банківських послуг банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до наданої позивачем виписки з карткового рахунку банк відкрив відповідачу картковий рахунок та видав кредитну картку, якою останній користувався, здійснюючи відповідні платежі.

Згідно з випискою з особового рахунку відповідача за період з 01 квітня 2021 року до 19 листопада 2024 року 10 лютого 2023 року відбулося списання коштів (переказ зі своєї картки) у сумі 19 962,80 грн та 21 013,20 грн.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим АТ КБ «ПриватБанк», відповідач станом на 19 листопада 2024 року має заборгованість за договором від 17 березня 2021 року у розмірі 51532,06 грн, з яких 40943,90 грн - заборгованість за кредитом, 10 588,16 грн - за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000340 підрозділ дізнання Святошинського УП ГУНП у м.Києві за заявою ОСОБА_1 здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України.

Постановою дізнавача ВД Святошинського УП ГУНП у м.Києві, яка погоджена заступником начальника Святошинського УП ГУНП у м.Києві від 22 травня 2023 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000340 від 15.02.2023 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Станом на 10 лютого 2023 року у відповідача була відсутня заборгованість за тілом кредиту.

07 лютого 2025 року представник відповідача надіслав позивачу адвокатський запит про надання відомостей та документів, які підтверджують про банківські операції, які здійсненні АТ КБ «Приватбанк» 10.02.2023 року зі списання грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_1 .

Листом від 11 лютого 2025 року АТ КА «ПриватБанк» повідомив про неможливість надання запитуваної інформації, оскільки вона є інформацією з обмеженим доступом, а саме банківською таємницею.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що відповідач є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

У позовній заяві банк посилався на те, що станом на 19 листопада 2024 року у відповідача існує заборгованість за договором у розмірі 51532,06 грн, з яких 40943,90 грн - заборгованість за кредитом, 10 588,16 грн - за відсотками за користування кредитом.

Заперечуючи проти позову у частині заборгованості, утвореної внаслідок списання коштів 10 лютого 2023 року у сумі 40976 грн, зазначив, що 10 лютого 2023 року з банківської картки № НОМЕР_1 , випущеної позивачем на ім`я відповідача, були списані двома операціями грошові кошти на загальну суму 40976,00 грн. А саме, відбулось списання коштів у розмірі 21013,20 грн. та 19962,80 грн. з призначенням платежів «Переказ зі своєї картки».

Відповідач звертався до позивача з заявами з метою з`ясування обставин списання коштів з його рахунку та повідомляв позивача, що він не надавав згоди на списання коштів з його рахунку 10 лютого 2023 року.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини друга, четверта статті 83 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями статті 44 цього Кодексу повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Отже, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Норми ЦПК України надають детальну регламентацію строків подання доказів, що об`єктивно мінімізує можливі випадки зловживання правами у сфері доказування.

Зазначена законодавча регламентація відповідає процедурі повного розкриття доказів (discovery). По суті зазначені норми спрямовані на зміщення акценту зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження, під час якого і має відбуватися збір процесуального матеріалу і так званий обмін змагальними паперами, що забезпечує розгляд справи у розумні строки.

Саме банк мав подати беззаперечні докази сприяння відповідачем незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 10 лютого 2023 року.

Крім того, на банк як на позивача відповідно до положень статей 12, 81, 177 ЦПК України покладено обов`язок надати докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

На підтвердження позовних вимог банк надав розрахунок заборгованості відповідача, виписку з карткового рахунку ОСОБА_1 , копію заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Суд дослідив наявні у матеріалах справи докази та надав їм правову оцінку та виснував, що встановлені на їх підставі обставини не доводять того, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції зі списання коштів з його картки 10 лютого 2023 року.

Відповідно до пункту 7 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (у редакції, чинній станом на 27 травня 2022 року; далі - Положення № 705), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок (пункт 8 розділу VI Положення № 705).

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, зазначено, що банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, які він не виконував або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та за необхідності відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Тому, враховуючи положення пунктів 7-9 розділу VI Положення № 705, відповідач не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, а банк не довів, що ОСОБА_1 своїми діями сприяв втраті та/або незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати спірні платіжні операції.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2025 року справа № 490/7829/23 (провадження 61-16525ск24).

З матеріалів справи, банком не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за банківською карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив про це банк.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», , адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення виготовлено 09.01.2026.

Суддя М. М. Перекопський