Справа № 487/5479/24
Провадження № 6/487/39/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., представника заявника адвоката Могили С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Могили Сергія Миколайовича, про розстрочення виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Могили Сергія Миколайовича, про розстрочення виконання рішення суду у справі № 487/5479/24.

Заява обґрунтована тим, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан і ОСОБА_1 була змушена виїхати з двома неповнолітніми дітьми за межі України та на даний час знаходиться в Германії. ОСОБА_1 погасила частину боргу ще до звернення АТ «ПУМБ» до суду та має намір в грудні 2024 повернутися на територію України та виконати рішення суду, а відповідно вбачаються підстави для розстрочення його виконання.

24 грудня 2024 року клопотання прийнято до провадження, призначено судове засідання.

18 грудня 2024 року надійшла заява представника АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», відповідно до якої представник просить відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що заявник не надає жодних доказів своїх доходів та перебування у скрутному матеріальному становищі, достатніх доказів винятковості обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють або роблять неможливим його виконання.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву, пояснив, що боржник погодилась з рішенням суду та готова його виконувати, але не може одразу сплатити всю суму заборгованості, оскільки з дітьми перебуває у Німеччині та отримує грошову допомогу від цієї держави на всю сім`ю у розмірі 443,68 €, доходів в Україні не має.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані письмові матеріали клопотання, матеріали цивільної справи № 487/5479/24, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2024 року по справі 487/5479/24 вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 001 від 14 липня 2020 року станом на 30.04.2024 у сумі 50037,17 грн, яка складається з: 50 023,26 грн заборгованість по кредиту; 13,91 грн заборгованість по процентам. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» судовий збір у розмірі 1363,33 грн.

Рішення набрало законної сили 12.12.2024 р.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочки виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14, судам у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався і діє дотепер.

Як убачається з наданої заявником копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_1 виїхала до Румунії, а 27.03.2022 до Угорщини.

Відповідно до повідомлення про затвердження, видане муніципальним центром зайнятості Хохтаунус (Німеччина), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримують допомогу для забезпечення засобів до існування: 12/2024 443,68 €, 01/2025 443,68 €, 02/2025 443,68 €.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дітьми ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Отже встановлено, що заявник з дітьми перебуває у Німеччині та отримує грошову допомогу.

Однак, за змістом ст.435 ЦПК України, перебування у іншій країні не має юридичного значення для вирішення питання щодо розстрочення виконання рішення суду та не є тією обставиною, за наявності якої суд може розстрочити виконання рішення суду.

Так само сам по собі факт введення воєнного стану на території України не є безумовною підставою для здійснення судом розстрочення виконання рішення суду, адже мають враховуватись конкретні обставини введення такого правового режиму у відношенні до певної особи. Введення та продовження воєнного стану а Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні наявність обставин, які утруднюють виконання рішення суду.

При прийнятті рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 2-1230/11 провадження № 61-33465 св18, відповідно до якої системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 27 лютого 2019 року у справі №796/43/2018 зазначено, що, вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини справи. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Вказаних обставин судом не встановлено. До того ж, відповідно до матеріалів справи, боржник припинила сплачувати кредит задовго до початку військової агресії Російської Федерації проти України та виїзду за кордон і до теперішнього часу не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості та стягнутого рішенням суду судового збору.

Суд звертає увагу, що сам лише факт отримання боржником грошової допомоги від держави-перебування не є належним підтвердженням скрутного матеріального стану, який об`єктивно не дозволяє виконати рішення суду, оскільки матеріальний стан не оцінюється виключно поточними доходами. До характеристики матеріального стану належать також наявність на праві власності нерухомого та рухомого майна за рахунок якого можна виконати рішення суду, банківських заощаджень тощо. Однак таких даних заявник суду не надала.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення у суду немає, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 260, 435, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Могили Сергія Миколайовича, про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Ухвала набирає законної з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення (ухвалу) складено 06 січня 2025 року.

Суддя З.М. Сухаревич