Провадження № 2/643/1193/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді - Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.,

представника позивача - Давидова В.О.,

представника відповідача - адвоката Крячка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Представник КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути ОСОБА_1 на користь підприємства заборгованість у сумі 59 070.77 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач мешкає та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг КП «ХТМ», що надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у відповідача станом на 31.10.2024 року виникла заборгованість у загальному розмірі 59 070.77 грн., що утворилась за період з 01.07.2017 року по 31.10.2024 року. У зв`язку із викладеним представник КП «ХТМ» звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 04.12.2024 року відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

05 травня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

Представник відповідача вважає, що позивач не надав доказів наявності договірних відносин між сторонами на підставі якого надавались послуги позивачем.

На думку представника відповідача, позивач не надав жодних відомостей про наявність або відсутність у відповідача вузлів комерційного або розподільного обліку відповідної послуги, не вказав та не пояснив, яким чином ним визначено обсяг споживання та не обґрунтував ці обставини належними і допустимими доказами. Також, він вважає, що наданий позивачем розрахунок позовних вимог в частині обсягу фактично спожитих послуг не роз`яснений та не доведений належними доказами. Позивач змушує суд робити припущення про те, що вказані ним у відомості обсяги споживання відповідають фактичному споживанню.

Також представник відповідача надав суду докази, які свідчать про часткове погашення заборгованості (а.с. 43-44).

До суду представник позивача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримує.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимоги, просив суд відмовити у задоволенні позову та надав відповідні пояснення.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з теплопостачання, які надає позивач.

Проте, взяті на себе обов`язки з оплати наданих послуг відповідачі належним чином не виконував, внаслідок чого за ним виникла заборгованість у розмірі 59 070.77 грн., що утворилась за період з 01.07.2017 року по 31.10.2024 року, що підтверджується відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу за адресою АДРЕСА_1 .

Суть розглянутого спору полягає у спонуканні відповідачів до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати вартості наданих Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» послуг з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2024 року.

Приймаючи до уваги правову природу розглядуваних правовідносин, кореспондуючі права та обов`язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням норм Цивільного кодексу України, які регламентують правовідносини у сфері надання послуг, а також іншими відповідними нормативно-правовими/підзаконними актами у сфері теплопостачання.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон від 24.06.2004 № 1875-IV), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем цих послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 1 ст. 19 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Таким чином, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг було покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Положеннями ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон від 09.11.2017 № 2189-VIII) також передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відтак, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Матеріали справи свідчать, що відносини між сторонами у спірний період не були врегульовані договором, що, між тим, не скасовує передбачений покладений на споживача обов`язок зі щомісячного розрахунку за фактично спожиту теплову енергію безвідносно до наявності або відсутності укладеного зі споживачем договору.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Отже, суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що відсутність доказів підтвердження договірних відносин між сторонами є підставою для відмови у задоволенні позову, позаяк матеріалами справи не спростовано факт споживання послуг відповідчем. Більш того, ним і не заперечувалось в суді факт споживання таких послуг, була надана відомість про часткову сплату боргу.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з матеріалами справи та відомості про нарахування та оплату за теплову енергію з урахуванням періоду платежу за адресою: АДРЕСА_1 , значиться заборгованість у розмірі 59 070.77 грн., що утворилась за період з 01.07.2017 року по 31.10.2024 року., яка складається з наступного:

- 53480,85 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.07.2017 по 31.10.2024;

- 823,20 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2017 по 31.10.2024;

- 1 102,34 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.07.2017 по 31.10.2024;

- 324,37 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.10.2024;

- 40 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.10.2024 по 31.10.2024;

- 13,01 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.10.2024 по 31.10.2024.

Відповідач всупереч вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України надані позивачем послуги оплачені не були, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Що стосується вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає, наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 2372,49 грн. інфляційні втрати за час прострочення та 914,51 грн. - 3% річних, з якими погоджується суд.

Так, Постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету міністрів України № 390 від 21.04.2023 р. заборонено стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій.

Проте, заборгованість, інфляційні витрати та 3 % річних нараховані відповідачам до 24.02.2022 року, а тому вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони нараховані до початку введення в дію воєнного стану в Україні. А тому, позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Однак, суд враховує часткове погашення заборгованості відповідачем, що підтверджується довідкою щодо нарахувань та оплати за послуги позивача, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 43-44).

Таким чином, враховуючи викладене вище, позовні вимоги повинні бути задоволені частково, з урахуванням часткової сплати заборгованості відповідачем, а саме: заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.07.2017 по 31.10.2024 у сумі 47 880,11 гривень; заборгованість за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2022 по 31.10.2024 у сумі 793,80 гривень; заборгованість за послугу з постачання гарячої води за період з 01.07.2017 по 31.10.2024 у сумі 908,23 гривень; інфляційні втрати у сумі 2372,49 гривень; 3 % річних у сумі 914,51 гривень.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно задоволеній частині позову.

Керуючись статтями 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259,263-267,279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.07.2017 по 31.10.2024 у сумі 47 880,11 гривень; заборгованість за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2022 по 31.10.2024 у сумі 793,80 гривень; заборгованість за послугу з постачання гарячої води за період з 01.07.2017 по 31.10.2024 у сумі 908,23 гривень; інфляційні втрати у сумі 2372,49 гривень; 3 % річних у сумі 914,51 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 2710,10 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» , місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений та підписаний 06.01.2026 року з урахування перебування судді Олійника О.О. у відпустці з 29.12.2025 по 31.12.2025 року включно.

Суддя - О.О. Олійник