УХВАЛА

08 січня 2025 року

м. Київ

справа № 760/18907/22

провадження № 61-17208зно24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Седлецька Тетяна Анатоліївна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2010 року; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті

ОСОБА_3 .

Солом`янський районний суд міста Києва рішенням від 12 липня 2023 року позов задовольнив. Встановив факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2010 року. Визнав за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Київський апеляційний суд постановою від 30 січня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Голиці Т. І., яка діяла в інтересах ОСОБА_2 , задовольнив. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

У березні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, в якій просила оскаржене судове рішення скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд постановою від 27 листопада 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року залишив без змін.

24 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 27 листопада

2024 року, з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від

27 листопада 2024 року, з огляду на такі обставини.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення,

постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали

законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини другої статті 423 ЦПК України підставами для

перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження

та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали

законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта,

завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного

перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що

призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частинами першою та другою статті 425 ЦПК України встановлено, що заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанції з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до зазначених вимог закону переглянуті за

нововиявленими обставинами можуть бути лише ті рішення суду

касаційної інстанції, якими судове рішення було змінено або ухвалено нове судове рішення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року в справі

№ 461/11703/15-ц (провадження № 61-2382св20) вказано, що: «перегляду у

зв`язку з нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої

інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким

видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення

суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими вказані рішення місцевих судів

було змінено або ухвалено нове рішення».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі

№ 826/20239/16 (провадження № 11-314апп20) зазначено, що:

«виходячи з положень частин першої, другої статті 365 цього Кодексу в поєднанні

із наведеними вище законодавчими правилами повноваження суду на цей

перегляд стосується лише тих рішень, якими закінчено розгляд справи та які набрали законної сили. Нововиявлені обставини, їхня фактична, юридична, доказова, змістовна природа спрямовані на зміну чи скасування визнаного раніше законного, обґрунтованого та справедливого судового акта з результатами розв`язання спору. Із логіки завдання стадії провадження за нововиявленими обставинами можна побачити, що ці обставини тим, що завжди стосуються суті спору, визначають, «наче вказують», що вони підлягають перегляду саме тією судовою інстанцією, яка розв`язала спір, її присуд набрав законної сили й таким чином здійснилося правосуддя, або тією судовою інстанцією, яка втрутилася в рішення суду по суті й ухвалила своє змінене чи нове судове рішення, яке набрало законної сили.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що цільове і системне розуміння

положень наведеного законодавства та обставин справи дають підстави для висновку про можливість відступлення від правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 524/3242/15, за якою у разі, коли суд апеляційної інстанції змінив

рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат, а у решті

залишив без змін, судом, який ухвалив рішення по суті спору і до компетенції

якого належить здійснення перегляду судового рішення за

нововиявленими обставинами, все одно (однаково) є суд апеляційної, а не

першої інстанції, попри те, що суд другої інстанції як суд факту та права не

задіював своїх інстанційних процесуальних повноважень в частині дослідження та фактів і обставин справи, що мають значення для правильного, обґрунтованого та справедливого вирішення спору, й не ухвалював рішення про скасування або

зміну рішення суду першої інстанції за наслідками апеляційного чи касаційного перегляду.

Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що у розумінні проаналізованих вище норм процесуального права саме в суді першої інстанції у провадженні за нововиявленими обставинами має переглядатися рішення цього самого суду, якщо заявлені нововиявлені обставини стосуються висновків і розсуду цього суду в частині, яка за наслідками апеляційного чи касаційного перегляду залишилася без змін. У тому разі, якщо суди апеляційної чи касаційної інстанції змінять рішення суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, то саме судові акти судів цих інстанцій можуть і мають бути предметом перегляду у провадженні за нововиявленими обставинами, оскільки в цій частині (по суті спору чи з інших підстав) рішення суду першої інстанції зазнало сутнісних змін або було скасовано».

Верховний Суд не є судом, який у цій справі ухвалював своє судове рішення,

а при касаційному перегляді залишив в силі постанову Київського апеляційного

суду від 30 січня 2024 року, не змінюючи та не скасовуючи вказане судове

рішення.

Отже, постанова Верховного Суду від 27 листопада 2024 року, відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України, не є рішенням, постановою або ухвалою суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили та можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про перегляд за

нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 27 листопада

2024 року не підлягає розгляду Верховним Судом, тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 423, 425 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Седлецька Тетяна Анатоліївна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

Копію ухвали разом з доданими до заяви документами направити особі, яка подала заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров