У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2025 Справа №607/3260/19 Провадження №4-с/607/45/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу боржника-заявника ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна, заінтересовані особи: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, старший державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кацан Алла Борисівна, стягувач: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності виконавця неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст скарги

12 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник

ОСОБА_1 адвокат Сампара Н.М. звернулася в порядку цивільного судочинства до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, заінтересовані особи: Тернопільський ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ, старший державний виконавець Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ Кацан А.Б., стягувач: ОСОБА_2 , про: 1) визнання бездіяльності державного виконавця Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ у виконавчому провадженні ВП №59325080 від 12 червня 2019 року неправомірною; 2) зобов`язання державного виконавця Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ у виконавчому провадженні ВП №59325080 від 12 червня 2019 року здійснити перерахунок суми грошових коштів, які підлягають стягненню, як аліменти, за даним виконавчим провадженням.

В обґрунтування вказаної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Сампара Н.М. зазначила, що на виконанні Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ перебуває виконавче провадження ВП №59325080 від 12 червня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів. 03 квітня 2025 року старшим державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , при примусовому виконанні судового наказу № 607/3260/19 виданого 18 березня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 59325080 до Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ. 22 квітня 2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ Кацан А.Б. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП № 59325080. Представник скаржника вказує, що 14 травня 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № 59325080 до старшого державного виконавця Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ Кацан А.Б.

Крім того, 30 червня 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся із заявою до Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ з проханням виправити допущену помилку попереднім виконавцем та визначити правильну суму аліментів, які підлягають стягненню за виконавчим провадженням ВП №59325080, з наступних підстав: «...На виконанні Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ перебуває виконавче провадження ВП №59325080 від 12 червня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки щомісячного доходу від усіх видів доходів платника аліментів починаючи з 08 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, щодо Заявника відкриття інші виконавчі провадження, по яких стягуються аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: Виконавче провадження ВП № 46040099, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2013 року, збільшено розмір аліментів, які стягуються із заявника на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини, а саме вирішено: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_5 на неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання чинності рішення суду до досягнення дитиною повноліття. Тобто починаючи з 21 лютого 2013 року по 01 квітня 2021 року, момент досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим провадженням ВП № 46040099 стягувалися аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів, в тому числі із заробітної плати. Виконавче провадження ВП № 46039593, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2012 року по справі № 2-2479/12, ухвалено: стягнути з ОСОБА_1 аліменти в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 14 березня 2012 року до повноліття дитини. Тобто, починаючи з 14 березня 2012 року по сьогоднішній день, до повноліття ОСОБА_9 яке настане ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ОСОБА_1 , за виконавчим провадженням ВП №46039593 стягувалося та продовжують стягуватися аліменти в розмірі частки всіх видів доходів, в тому числі із його заробітної плати. Виконавче провадження ВП №75783661, Орджонікідзевським районним суду м. Харкова видано судовий наказ від 01 липня 2024 року, яким вирішено наступне: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 , аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2024 року, тобто з дня подачі заяви, та до досягнення дитиною повноліття. Тобто починаючи з 25 червня 2024 року по сьогоднішній день, до повноліття ОСОБА_12 , яке настане ІНФОРМАЦІЯ_7 , з ОСОБА_1 , за виконавчим провадженням ВП № 75783661, стягувалося та продовжують стягуватися аліменти в розмірі частки всіх видів доходів, в тому числі із його заробітної плати».

Наприклад, за двома виконавчими документами боржник зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі та 1/3 частини заробітної плати, що умовно відповідає 25% і 33,33% заробітної плати, всього 58,33%, тоді як законом допущено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 50%. Для розрахунку необхідно спочатку визначити, який розмір стягнення припадає на один відсоток належних до утримання за виконавчими документами сум (50% ? 58,33 = 0,857). Потім проводиться розрахунок розміру заробітку, належного до стягнення за кожним виконавчим документом

(0,857 * 25% = 21,4% і 0,857 * 33,33% = 28,6%). Таким чином, в період з 08 лютого 2019 року по 01 квітня 2021 року, а також в період з 25 червня 2024 року по сьогоднішній день, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державною виконавчою службо сукупно з усіх виконавчих проваджень, стягувалася грошова суму більша ніж 50% від розміру заробітної плати заявника. По-перше, в період з 08 лютого 2019 по 01 квітня 2021 роки, із заявника стягувалися аліменти за наступними виконавчими провадженнями та в наступних розмірах: ВП № 59325080 в розмірі частки щомісячного доходу від усіх видів доходів; ВП № 46040099 в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісяця; ВП № 46039593 в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Тобто, сумарний відсоток усіх стягнень в даний проміжок часу становив 1/4 + 1/6 + 1/4 = 2/3, тобто 66,67 % Таким чином, з ОСОБА_1 неправомірно стягувалося грошові кошти в розмірі 16,67% від сплачених розмірів аліментів. Відповідно до вище згаданих положень Інструкції в даному виконавчому провадженні ВП № 59325080 із заявника, у вище зазначений проміжок часу повинні були стягувати не (25%) від розміру його заробітної плати щомісяця, а: 0,7499 * 25 = 18,74 % Враховуючи те, що на один відсоток стягнення припадає: 50 * 66,67 = 0,7499. Отже, із заявника в цьому виконавчому провадженню за кожен місяць безпідставно стягнуто грошові суми в розмірі 6,26% від щомісячної суми стягнення.

По-друге, в період з 25 червня 2024 року по сьогоднішній день, із заявника стягувалися та продовжують стягуватися за такими виконавчими провадженнями та в наступних розмірах: ВП № 59325080 в розмірі частки щомісячного доходу від усіх видів доходів; ВП № 75783661 в розмірі частки всіх видів доходу щомісяця; ВП № 46039593 в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Тобто сумарний відсоток усіх стягнень в даний проміжок часу становив: 1/4 + 1/4 + 1/4 = 3/4, тобто 75% Таким чином, з ОСОБА_1 неправомірно стягувалося грошові кошти в розмірі 25% від сплачених розмірів аліментів. Відповідно до вище згаданих положень Інструкції в даному виконавчому провадженні ВП № 59325080 із Заявника, у вище зазначений проміжок часу повинні були стягувати не (25%) від розміру його заробітної плати щомісяця, а: 0,6667 * 25 = 16,67% Враховуючи те, що на один відсоток стягнення припадає: 50 * 75 = 0,6667. Отже, із заявника в цьому виконавчому провадженню за кожен місяць безпідставно стягнуто грошові суми в розмірі 8,33% від щомісячної суми стягнення.

З огляду на все вище зазначене, представник ОСОБА_1 у вище згаданій заяві, просив зробити перерахунок сум стягнення аліментів по даному виконавчому провадженню у вище згадані проміжки часу, та врахувати положення Інструкції, здійснивши правильні розрахунки розміру частки, яка підлягала та підлягає стягненню із доходів скаржника. Крім цього, враховуючи той факт що з 25 червня 2024 року і надалі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує три виконавчі провадження, просила державного виконавця врахувати вище зазначені формули розрахунків та надалі за виконавчим провадженням ВП № 59325080 стягувати не частки від заробітної плати заявника, а 16,67% від заробітної плати до моменту, коли підстави описані у цій заяві не зникнуть, тобто коли сума стягнень по сплату аліментів за усіма виконавчими провадженнями ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не буде перевищувати 50% щомісячної заробітної плати останнього. 24 липня 2025 року, представником ОСОБА_1 , отримано відповідь № 116519 від 15 липня 2025 року на вище згадану заяву, в якій зазначено, що: «...виконавець не може самостійно змінювати розмір аліментів визначений у виконавчому документів».

Адвокат посилається на те, що у поданій представником скаржника заяві від 30 червня 2025 року, не порушувалося питання про зміну (зменшення) частки аліментів, встановленої судовим рішенням або наказом суду. Представник скаржника звернувся з обґрунтованим проханням здійснити перерахунок фактично стягнутих сум аліментів у межах виконавчого провадження ВП № 59325080 за ті періоди часу, коли сукупний розмір утримань за кількома виконавчими документами перевищував допустимий законом максимум 50% від доходу боржника. Таким чином, представник скаржника просив не змінити встановлену судом частку аліментів, а дотриматись вимог закону та Інструкції, які передбачають пропорційний перерозподіл сум утримань між кількома виконавчими провадженнями виключно у межах 50% від заробітної плати боржника. Відтак, твердження державного виконавця про нібито вимогу змінити розмір аліментів, визначений у виконавчому документі, є безпідставним і не відповідає дійсності. Відповідь державного виконавця Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ є нічим іншим, як формальною відмовою у задоволенні правомірних та належно обґрунтованих вимог, що свідчить про ігнорування державним виконавцем норм чинного законодавства та порушення прав боржника.

Щодо поновлення строку, то представник скаржника вказує, що саме 24 липня 2025 року, тобто дата фактичного отримання відповіді на заяву ОСОБА_1 , є такою, з якої останньому стало відомо про порушення його прав внаслідок бездіяльності державного виконавця. Про що скаржник повідомляє, на виконання приписів пункту 7 частини третьої статті 448 ЦПК України. При цьому останній день десятиденного строку на подання скарги на бездіяльність органу примусового виконання припадає на 03 серпня 2025 року вихідний день (неділя), тому відповідно до норм чинного цивільно-процесуального законодавства переноситься на наступний після вихідного, робочий день, тобто на 04.08.2025 року. 31 липня 2025 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/3260/19 та 08 серпня 2025 року, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/3260/19 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ у виконавчому провадженні ВП № 59325080 від 12 червня 2019 року повернуто заявнику без розгляду. У зв`язку з чим, просить поновити пропущені процесуальні строки визначені законодавцем для подання скарги на бездіяльність державного виконавця, у зв`язку з тим, що вперше дана скарга була подана скаржником у визначений строк, проте двічі повернута з формальних підстав.

2. Стислий зміст заперечень на скаргу

Заінтересовані особи: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, старший державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кацан Алла Борисівна, стягувач: ОСОБА_2 своїм правом на заперечення на скаргу, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористалися.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року прийнято до розгляду скаргу.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Сампара Н.М. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання, однак, представник скаржника подала заяву, в якій просила розгляд скарги проводити без її участі та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Тернопільський ВДВС Тернопільської області

ЗМУ МЮ Кацан А.Б. у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання, проте, подала заяву в якій просила розгляд скарги проводити без її участі та просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Стягувач: ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Рішенням Деснянського районного суд міста Києва від 09 квітня 2012 року, справа

№ 2-2479/12р., стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Харкова, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , який проживає: АДРЕСА_2 , аліменти в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 14 березня 2012 року до повноліття дитини (а.с. 22).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 січня 2013 року, справа № 2029/9865/12, позов ОСОБА_5 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини; стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Харкові, аліменти на користь ОСОБА_5 на неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання чинності рішення суду до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів за виконавчим листом № 2-1666/07 про стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів в розмірі 200 гривень на місяць припинено з дня набрання рішення чинності (а.с. 18 20).

Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 липня 2024 року (справа № 644/5076/24), стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 , аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2024 року, тобто з дня подачі заяви, та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 24).

Відповідно до довідки ТОВ «Полімерна група «Терполімергаз» № ПГ-00000001 від 22 січня 2025 року, видана ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , про те, що він працює у них з 22 жовтня 2024 року. На даний момент займає посаду директор з виробництва (а.с. 25).

30 червня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Сампара Н.М. засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 824, звернулася до Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ із заявою, в якій вказала, що на виконанні у них перебуває виконавче провадження ВП №59325080 від 12 червня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки щомісячного доходу від усіх видів доходів платника аліментів починаючи з 08 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, щодо Заявника відкриття інші виконавчі провадження, по яких стягуються аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: 1) виконавче провадження ВП № 46040099, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2013 року, збільшено розмір аліментів, які стягуються із заявника на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини, а саме вирішено: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_5 на неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання чинності рішення суду до досягнення дитиною повноліття. Тобто починаючи з 21 лютого 2013 року по 01 квітня 2021 року, момент досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим провадженням ВП №46040099 стягувалися аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів, в тому числі із заробітної плати. 1) виконавче провадження ВП № 46039593, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2012 року по справі № 2-2479/12, ухвалено: стягнути з ОСОБА_1 аліменти в

розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 14 березня 2012 року до повноліття дитини. Тобто, починаючи з 14 березня 2012 року по сьогоднішній день, до повноліття ОСОБА_9 яке настане ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ОСОБА_1 , за виконавчим провадженням ВП № 46039593 стягувалося та продовжують стягуватися аліменти в розмірі частки всіх видів доходів, в тому числі із його заробітної плати. 3) виконавче провадження ВП № 75783661, Орджонікідзевським районним суду м. Харкова видано судовий наказ від 01 липня 2024 року, яким вирішено наступне: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 , аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2024 року, тобто з дня подачі заяви, та до досягнення дитиною повноліття. Тобто починаючи з 25 червня 2024 року по сьогоднішній день, до повноліття ОСОБА_12 , яке настане ІНФОРМАЦІЯ_7 , з ОСОБА_1 , за виконавчим провадженням ВП № 75783661, стягувалося та продовжують стягуватися аліменти в розмірі частки всіх видів доходів, в тому числі із його заробітної плати. Наприклад, за двома виконавчими документами боржник зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі та 1/3 частини заробітної плати, що умовно відповідає 25% і 33,33% заробітної плати, всього 58,33%, тоді як законом допущено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 50%. Для розрахунку необхідно спочатку визначити, який розмір стягнення припадає на один відсоток належних до утримання за виконавчими документами сум (50% ? 58,33 = 0,857). Потім проводиться розрахунок розміру заробітку, належного до стягнення за кожним виконавчим документом (0,857 * 25% = 21,4% і 0,857 * 33,33% = 28,6%). Таким чином, в період з 08 лютого 2019 року по 01 квітня 2021 року, а також в період з 25 червня 2024 року по сьогоднішній день, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державною виконавчою службо сукупно з усіх виконавчих проваджень, стягувалася грошова суму більша

ніж 50% від розміру заробітної плати заявника. По-перше, в період з 08 лютого 2019 по 01 квітня 2021 роки, із заявника стягувалися аліменти за наступними виконавчими провадженнями та в наступних розмірах: ВП № 59325080 в розмірі частки щомісячного доходу від усіх видів доходів; ВП № 46040099 в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісяця; ВП № 46039593 в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Тобто, сумарний відсоток усіх стягнень в даний проміжок часу становив 1/4 + 1/6 + 1/4 = 2/3, тобто 66,67 % Таким чином, з ОСОБА_1 неправомірно стягувалося грошові кошти в розмірі 16,67% від сплачених розмірів аліментів. Відповідно до вище згаданих положень Інструкції в даному виконавчому провадженні ВП № 59325080 із заявника, у вище зазначений проміжок часу повинні були стягувати не (25%) від розміру його заробітної плати щомісяця, а: 0,7499 * 25 = 18,74 % Враховуючи те, що на один відсоток стягнення припадає: 50 * 66,67 = 0,7499. Отже, із заявника в цьому виконавчому провадженню за кожен місяць безпідставно стягнуто грошові суми в розмірі 6,26% від щомісячної суми стягнення. По-друге, в період з 25 червня 2024 року по сьогоднішній день, із заявника стягувалися та продовжують стягуватися за такими виконавчими провадженнями та в наступних розмірах: ВП № 59325080 в розмірі частки щомісячного доходу від усіх видів доходів; ВП №75783661 в розмірі частки всіх видів доходу щомісяця; ВП № 46039593 в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Тобто сумарний відсоток усіх стягнень в даний проміжок часу становив: 1/4 + 1/4 + 1/4 = 3/4, тобто 75% Таким чином, з ОСОБА_1 неправомірно стягувалося грошові кошти в розмірі 25% від сплачених розмірів аліментів. Відповідно до вище згаданих положень Інструкції в даному виконавчому провадженні ВП №59325080 із Заявника, у вище зазначений проміжок часу повинні були стягувати не (25%) від розміру його заробітної плати щомісяця, а: 0,6667 * 25 = 16,67% Враховуючи те, що на один відсоток стягнення припадає: 50 * 75 = 0,6667. Отже, із заявника в цьому виконавчому провадженню за кожен місяць безпідставно стягнуто грошові суми в розмірі 8,33% від щомісячної суми стягнення. З огляду на все вище зазначене, представник ОСОБА_1 у вище згаданій заяві, просив зробити перерахунок сум стягнення аліментів по даному виконавчому провадженню у вище згадані проміжки часу, та врахувати положення Інструкції, здійснивши правильні розрахунки розміру частки, яка підлягала та підлягає стягненню із доходів скаржника. Крім цього, враховуючи той факт що з 25 червня 2024 року і надалі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує три виконавчі провадження, просила державного виконавця врахувати вище зазначені формули розрахунків та надалі за виконавчим провадженням ВП №59325080 стягувати не частки від заробітної плати заявника, а 16,67% від заробітної плати до моменту, коли підстави описані у цій заяві не зникнуть, тобто коли сума стягнень по сплату аліментів за усіма виконавчими провадженнями ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не буде перевищувати 50% щомісячної заробітної плати останнього (а.с. 13 16).

Відповідно до відповіді Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ № 116519 від 15 липня 2025 року, згідно з даними АСВП у відділ 22 квітня 2025 року надійшло виконавче провадження № 59325080 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів. Виконавчі провадження № 46039593 та № 46040099 у відділі не перебувають та не перебували. Виконавець не може самостійно змінювати розмір аліментів визначений у виконавчому документі (а.с. 27, 28).

Згідно відомостей АСВП № 46040099, 16 січня 2015 року відкрито виконавче провадження, де вказано: боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 17).

Як вказано у відомостях АСВП № 46039593, 16 січня 2015 року відкрито виконавче провадження, де вказано: боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувач ОСОБА_8 (а.с. 21).

Відповідно до відомостей АСВП № 75783661, 13 серпня 2024 року відкрито виконавче провадження, де вказано: боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувач ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 23).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

2.1. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).

Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 447-1 ЦПК України).

2.2. Ураховуючи особливості цієї справи, суд вважає за необхідне щонайперше розв`язати питання стосовно поновлення пропущеного строку на звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404) завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

У частині п`ятій статті 74 Закону № 1404 рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки, визначені у статті 449 ЦПК України, є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 18 листопада 2020 року, справа № 466/948/19). Зі змісту поданої скарги встановлено, що скаржник дізнався про порушення свого права 24 липня 2025 року, про що особисто зазначив у самій скарзі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2025 року, справа № 607/3260/19 (провадження: 4-с/607/43/2025), скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні ВП № 59325080 від 12 червня 2019 року повернуто заявнику без розгляду (а.с. 29, 30).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2025 року, справа № 607/3260/19 (провадження: 4-с/607/44/2025), скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні ВП №59325080, яка пов`язана із неправомірною бездіяльністю у виді нездійснення перерахунку суми грошових коштів, які підлягають стягненню як аліменти за вказаним виконавчим провадженням повернуто ОСОБА_1 (а.с. 31, 32).

Скаргу на дії державного виконавця скаржником скеровано до суду через підсистему «Електронний суд» 12 серпня 2025 року, тобто у строк, передбачений статтею 449 ЦПК України та статті 74 Закону № 1404.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В частині другій статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до статті 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року (справа № 755/8494/16-ц) вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що представником заявника заявлено клопотання про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця, обґрунтовано поважність причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою, відповідно суд вважає за необхідне поновити строк звернення із вказаною скаргою.

2.3. В аспекті розв`язання питання щодо бездіяльності державного виконавця, суд вважає за необхідне зазначити нижченаведене.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як було зазначено, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404).

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону № 1404).

За правилами частини першої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з положеннями пунктів 1 3 частини другої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Як вказано у статті 70 Закону № 1404 розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404).

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи з ОСОБА_1 стягуються аліменти на його неповнолітніх дітей у розмірі , та 1/6 від всіх видів його заробітку, а обмеження розміру усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника, яке не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, оспорюване рішення прийняте відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з частинами першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У цій справі боржник не заявляв вимоги про зобов`язання державного виконавця винести постанову про звернення стягнення на його заробітну плату та інші доходи боржника, не вказував, що це необхідно для усунення порушення або поновлення його прав, тому, суд не може вийти за межі вимог та доводів скарги ОСОБА_1 , що прийняття такого рішення і визначення певного розміру відрахувань в межах, визначених законодавством, віднесено до компетенції державного виконавця.

Крім того, скаржником суду не надано належних та допустимих доказів того, що розмір аліментів, який за твердженням скаржника перевищує 70 відсотків його доходів при стягненні з нього аліментів на неповнолітніх дітей, як це передбачено частиною третьою статті 70 Закону № 1404, й вирішення цього питання належить до компетенції державного виконавця у спосіб, зазначений у скарзі.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вказано в частинах першій третій статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша третя статті 89 ЦПК України).

ІІІ. Висновки суду

3.1. Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення чинного законодавства, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги в повному обсязі за недоведеністю.

3.2. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи те, що судом у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі

605,60 гривень.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76 78, 81, 89, 244, 258 261, 273, 352 355, 447-1 453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Поновити строк ОСОБА_1 зі зверненням до суду із скаргою, заінтересовані особи: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, старший державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кацан Алла Борисівна, стягувач: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності виконавця неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. У задоволенні скарги боржника-заявника ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна, заінтересовані особи: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, старший державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кацан Алла Борисівна, стягувач: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності виконавця неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

4. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

5. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

7. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

8. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 23 грудня 2025 року.

Відомості про учасників:

Скаржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Заінтересовані особи:

Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місцезнаходження: вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, .

Старший державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кацан Алла Борисівна, адреса місцезнаходження: вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, .

Головуючий суддя Т. І. Якімець