печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2025 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Хайнацький Є.С.,

при секретарі - Сміян А.Ю.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Рури Н.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, закриття кредитного ліміту та повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (позивач, ОСОБА_2 )до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просить:

зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» закрити незаконний кредитний ліміт у розмірі 75 000,00 гривень та погасити будь-які проценти, у тому числі, але не виключно, згідно ст. 625 ЦК України пені, комісії за користування використаним кредитним лімітом, що утворились внаслідок відкриття даного кредитного ліміту від 03.04.2025 року за банківським рахунком НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 незаконно списані банком грошові кошти у розмірі 47 767, 49 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.11.2025 року.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони (зупинення) нарахування щомісячних платежів, пені, відсотків та інших штрафних санкцій за користування кредитним лімітом у розмірі 75 000,00 (сімдесят п?ять тисяч) гривень від 03.04.2025 року за банківським рахунком НОМЕР_1 , у тому числі, заборони списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі, карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім?я позивача в рахунок погашення кредитного ліміту, до моменту винесення рішення у цій справі.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що 03.04.2025 року з банківського рахунку позивача, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», було здійснено незаконне списання грошових коштів, у тому числі, за рахунок відкритого без його волевиявлення кредитного ліміту, внаслідок шахрайських дій третіх осіб. Позивач стверджує, що жодної згоди на зміну фінансового номера телефону, відкриття кредитного ліміту та здійснення спірних операцій не надавав, платіжні картки не втрачав, персональні дані третім особам не передавав, а тому вважає списання коштів безпідставним та таким, що відбулося з вини відповідача. Також зазначає, що незважаючи на звернення до банку та відкриття кримінального провадження, відповідач продовжує нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій за користування кредитним лімітом, що створює реальну загрозу подальшого неправомірного списання коштів з рахунків позивача та ускладнення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим просить вжити заходи забезпечення позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову з викладених у ній підстав, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення заяви заперечувала, просила відмовити.

Вислухавши думу учасників справи, дослідивши матеріали справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18 висловила висновки щодо застосування норм права, згідно яких співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Із поданої заяви вбачається, що наведені позивачем доводи зводяться до обґрунтування незаконності дій відповідача та доведення правомірності позовних вимог по суті спору, що підлягає встановленню судом під час розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання про забезпечення позову.

Позивачем не наведено та не підтверджено належними і допустимими доказами обставин, які б свідчили про наявність реальної загрози утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а також не доведено причинно-наслідкового зв`язку між невжиттям заходів забезпечення та такими наслідками.

Крім того, заявлені заходи забезпечення позову фактично спрямовані на попереднє вирішення спору по суті, що суперечить правовій природі інституту забезпечення позову та принципу співмірності заходів забезпечення із заявленими позовними вимогами.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що в заяві про забезпечення позову позивачем не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду у разі задоволення пред`явленого позову. Відтак, заява представника позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, закриття кредитного ліміту та повернення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 25.11.2025 року.

Суддя

Євген ХАЙНАЦЬКИЙ