Провадження № 2/761/632/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Аббасової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухини А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації),

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), у якому просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в порядку регресу (суброгації) у розмірі 10 103,20 грн та витрати по оплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2020 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» автомобіля - Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Mercedes-Benz Е 200 D д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2020 у справі №761/35223/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» згідно поліса АО4960833, ліміт відповідальності страховика складає 130 000,00 грн.

За заявою потерпілої особи позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 34 883,20 грн.

Позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу і отримав страхове відшкодування у розмірі 24 780,00 грн.

Таким чином, залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, як винуватця ДТП, в порядку регресу (суброгації) складає суму у розмірі 10 103,20 грн.

На підставі зазначеного позивач просив про задоволення позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Макаренко І.О.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2025, здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 №01-08-1483, матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Аббасовій Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.06.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, поштове повідомлення, яке направлялось судом на його адресу, повернулось до суду неврученими з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У Постанові від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 Верховний Суд зробив висновок, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, суд, на підставі частин 1, 2 ст. 280 ЦПК України, та відповідно до положень ст. 281 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

20.10.2020 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Mercedes-Benz Е 200 D д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2020 у справі №761/35223/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП, яке відбулось 20.10.2020, та обставини даного ДТП не потребують доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП автомобіль Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 було застраховано в ПАТ «СК «Альфа Страхування» згідно договору №330.1546851.556.9292 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу.

Автомобіль Mercedes-Benz Е 200 D д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував відповідач, на момент ДТП було застраховано в ТДВ «СГ «Оберіг» згідно полісу АО4960833.

На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу та Закону України «Про страхування», позивачем проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено акт огляду транспортного засобу від 21.10.2020 та отримано рахунок-фактуру №1113 від 21.10.2020, згідно якого вартість ремонту автомобіля Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 становить 34 883,20 грн.

31.03.2020 позивачем складено страховий акт №1788.206.20.04 на суму 34 883,20 грн на підставі якого 28.10.2020 здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО, що підтверджується копією платіжного доручення №37745 від 28.10.2020.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 993 ЦК України, позивач звернувся до страхової компанії відповідача - ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу і отримав страхове відшкодування у розмірі 24 780,00 грн, що підтверджується випискою з банку по особовому рахунку ПАТ «СК «Альфа Страхування».

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормами ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Положеннями ст. 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц зроблено такий правовий висновок: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20) зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 54S/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61- 19062св20).

Позивач виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 727/182/21 (провадження № 61-11749св21).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено вище, позивачем сплачено страхове відшкодування у розмірі 34 883,20 грн.

Розмір страхового відшкодування сплаченого ТДВ «СГ «Оберіг» на користь позивача, згідно полісу страхування АО4960833, становить суму у розмірі 24 780,00 грн.

Отже, невідшкодованими залишаються збитки у сумі 10 103,20 грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 22, 993, 1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» матеріальну шкоду у розмірі 10 103,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», , адреса: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.В. Аббасова