Справа № 304/1905/25 Провадження № 2/304/750/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Галас А.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Перечин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Перечинської міської ради Ужгородського району Закарпатської області (місце знаходження за адресою: м. Перечин, пл. Народна, 16 Ужгородського району, Закарпатської області) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Перечинського районного суду Закарпатської області 22.08.2025 року з позовом до Перечинської міської ради Ужгородського району Закарпатської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зарічово Ужгородського (колишнього Перечинського) району Закарпатської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17 вересня 2024 року.

Вказують у позові, що покійний ОСОБА_3 був їм, позивачці ОСОБА_1 - чоловіком, а позивачці ОСОБА_2 - батьком, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 30 листопада 1961 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 05 травня 1972 року. Та у 1991 році позивачка ОСОБА_2 вийшла заміж та змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_4 » на прізвище « ОСОБА_5 », що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 12 жовтня 1991 року.

Відповідно до виписки з погосподарської книги Перечинської міської ради Закарпатської області від 22 серпня 2025 року № 70/06-21 покійний ОСОБА_3 був головою дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . Також, у вказаній виписці вказано, що за дворогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Як зазначають позивачі, після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина в АДРЕСА_1 , яку вони прийняли постійним місцем реєстрації та проживання у вказаному будинку, що підтверджується довідкою від 21 серпня 2025 року за № 225/14-11.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також вказують, що зі спадкоємців покійного ОСОБА_3 першої черги за законом, окрім них, більше нікого немає.

ОСОБА_6 за життя не отримав правовстановлюючого документу на будинок та не зареєстрував право власності на нього. Тож для оформлення документів та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок позивачі звернулися до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Чурей А.В. Однак, постановою нотаріуса за № 100/01-16 від 18 серпня 2025 року їм було надано відмову в реєстрації правовстановлюючих документів на спадковий будинок, оскільки такий не був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №439260998 від 13 серпня 2025 року.

В подальшому, за замовленням позивачки ОСОБА_1 був виготовлений технічний паспорт на спадковий житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 станом на 30 листопада 2024 року. Відповідно до технічного паспорту, інвентаризаційна вартість будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами складає 269147 гривень.

Таким чином, оскільки позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину за спадкодавцем у рівних частинах та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулися до нотаріуса, на що отримали відмову через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, а тому позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять визнати за ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право власності на нерухоме майно, а саме: по 1/2 частині житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 27.08.2025 року відкрито провадження у справі № 304/1905/25, та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, визначено дату підготовчого судового засідання, з викликом (повідомленням) сторін, представників сторін. Витребувано від приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Чурей А.В. завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

В підготовче судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про день та час його проведення були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву позивачів з проханням розглянути справу без їх участі за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Заяв, доповнень, клопотань, уточнень до раніше заявлених позовних вимог не мають.

Представник відповідача Перечинської міської ради Ужгородського району Закарпатської області в підготовче засідання не з`явився, про день і час його проведення були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте до суду подано міським головою заяву з проханням розглянути справу № 304/1905/25 без участі представника відповідача. Проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не заперечують. Заяв, доповнень, клопотань, відзиву від сторони відповідача до суду не надійшло.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

З урахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи ті обставини, що відповідач визнає заявлені позивачами вимоги, проти задоволення позову заперечень не має, і таке визнання позовних вимог відповідає Закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі.

Дослідивши у повному обсязі матеріали цивільної справи № 304/1905/25, повно і всебічно з`ясувавши обставини у цій справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 89 років помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Перечинським відділом ДРАЦСу в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17 вересня 2024 року, за актовим записом № 246, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.6).

Покійний ОСОБА_3 був чоловіком позивачки ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 30 листопада 1961 року (а.с.7) та ОСОБА_3 є батьком позивачки ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3 , виданим 05 травня 1972 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 12 жовтня 1991 року, з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 , позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_9 » (а.с.8).

Як вбачається з Виписки з погосподарської книги, виданої Зарічівським старостинським округом Перечинської міської ради за вих. №70/06/21 від 22.08.2025, відповідно до погосподарського обліку (особовий рахунок № НОМЕР_6 ; погосподарська книга № 3 за 2011-2015 рр.) головою дворогосподарства житлового будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За вказаним дворогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,070 га (а.с.9).

Відповідно до довідки Перечинської міської ради № 225/14/11 від 21.08.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , на дату смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 за вищевказаною адресою, окрім ОСОБА_3 , були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10).

Як вбачається з довідки, виданої Перечинською міською радою за вих.№ 226/14-11 від 21.08.2025 року, у зв`язку із перенумерацією будинків по АДРЕСА_2 (а.с.11).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 439260998 від 13.08.2025, відсутня інформація щодо права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

З технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_11 на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що станом на 30.11.2024 року за адресою АДРЕСА_1 розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок, літня кухня, господарська будівля, вбиральня, сарай, сарай, гараж, навіс, навіс, погріб, альтанка, вимощення, колодязь питний і огорожа (загальна площа земельної ділянки 750,0 кв.м.). Вказаний житловий будинок (літ.А) складається з: передпокою площею 6,6 кв.м., кімнати площею 8,3 кв.м., вітальні площею 20,0 кв.м., кімнати площею 20,8 кв.м., холу площею 15,7 кв.м., загальна площа будинку складає 71,4 к.в.м, житлова площа - 49,1 кв.м, та копія вказаного технічного паспорту є в матеріалах справи (а.с.14-19).

Згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, виготовленого ФОП ОСОБА_11 щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 зазначено, що станом на дату оцінки 15.09.2025 інвентаризаційна вартість вказаного об`єкту нерухомості становить - 250490,00 гривні (а.с.37).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зверталися до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Чурей А.В. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповіддю від 18.08.2025 року за вих. № 100/01-16 приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Чурей А.В. на усне звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомив заявникам, з посиланням на п. 4.17, п. 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 року за № 296/5, що оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно не було виготовлено та не було зареєстроване у встановленому законодавством порядку та відповідно, право власності на житловий будинок у ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виникло та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення права власності у судовому порядку (а.с.13).

З відповіді на ухвалу суду від 27.08.2025 року щодо витребування спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Чурей А.В. листом за вих. № 108/01-16 від 10.09.2025 року повідомлено суд, що спадкова справа за померлим ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася, приватним нотаріусом надавалася консультація для громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , для оформлення права власності (а.с.34).

У відповідності до вимог Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР (1540-06), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За наведених вище підстав спадкові відносини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , регулюються нормами чинного Цивільного Кодексу України, в ред. 2004 року.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи зареєстрованими за місцем його проживання (перебування).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1218 чинного Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Відповідно до приписів ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно вимог ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Незважаючи на той факт, що спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не є спірним, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Чурей А.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна, тому позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять визнати за ними право власності на вказаний вище житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, як встановлено судом, позивачі звертаються до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у виді визнання права та питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, приймаючи до уваги ті обставини, що прийняттям спадщини позивачами, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи № 304/1905/25 та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини за законом звернулися спадкоємці першої черги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачі у даній справі, щодо спадкового майна у виді житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , у частках по на кожну зі спадкоємців, при цьому, первинна реєстрація вказаного об`єкту нерухомого майна за померлим ОСОБА_3 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні. Крім того, заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову відповідачем не подані, інші спадкоємці відсутні, та відповідно, інших осіб, які б претендували на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , судом не встановлено, а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання за кожним з позивачів на 1/2 частку об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачами при зверненні до суду, кожним в сумі по 1345,75 грн. /а.с.21,22/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось за окремою заявою вимог про відшкодування понесених ними судових витрат за рахунок відповідача у даній справі, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 316-319, 321, 328, 392,1216,1218,1223,1258,1261,1268,1296 Цивільного кодексу України, ст.ст.2,10,13, 76, 81, 133, 137, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Перечинської міської ради Ужгородського району Закарпатської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, відсутній) - право власності на (одну другу) частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) - право власності на (одну другу) частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Перечинський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 10.12.2025 року.

Суддя

Перечинського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО