Справа № 191/1930/23
Провадження № 2/191/499/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 грудня 2025 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Порошиної О.О.,
за участю секретаря судового засідання Будакової Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою Керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне сільськогосподарське підприємство «Зелена Долина» про припинення права власності на земельні ділянки, шляхом їх конфіскації,
Старобільської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Луганській області звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне сільськогосподарське підприємство «Зелена Долина» про припинення права власності на земельні ділянки, шляхом їх конфіскації.
Таким чином, громадянин російської федерації ОСОБА_1 у 2020 році отримав вказані земельні ділянки сільськогосподарського призначення у приватну власність, однак на теперішній час вказані земельні ділянки не відчужив, однак зобов`язаний був відчужити успадковані ним земельні ділянки сільськогосподарського призначення не пізніше 29.10.2021.
Вказані порушення вимог земельного законодавства ОСОБА_1 , є триваючими, пов`язаними з тривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Бездіяльність ОСОБА_1 характеризується тим, що не відчуження успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення з 29.10.2021 по цей час та їх фактична належність на праві власності іноземцю, є порушенням вимог закону.
Враховуючи те, що отримані ОСОБА_1 у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення ним добровільно не відчужені упродовж встановленого законодавством України річного строку, то такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду.
Прокурор до початку судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до судового засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада», про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи, Приватного сільськогосподарського підприємства «Зелена Долина», в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада», про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно із ч. 3 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Згідно ч. 4 статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст.145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Частиною 5 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Право власності на зазначену земельну ділянку 29.10.2020 зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №324622964.
Право власності на зазначену земельну ділянку 29.10.2020 зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №324624896.
Водночас, суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні і громадяни та особи без громадянства.
Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до часі ніш другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно із ч. 3 сг. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти. дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності: в) прийняття спадщини.
Отже, суд вважає, оскільки відповідач, будучи іноземним громадянином, в порушення вимог ч.4 ст.81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності (з 29.10.2020) на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані за межами населеного пункту на території Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області, добровільно їх не відчужив, тому слід конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області вказану земельну ділянку, що буде достатнім способом захисту прав позивача, спрямованим на поновлення порушених прав держави та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того конфіскація є одним із способів припинення права власності згідно ст.346 ЦК України
Частиною 4 ст. 81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власникові.
Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 7434,62 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 346, 354, 378 ЦК України, ст.ст. 140, 143, 145, 148 ЗК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя О. О. Порошина