Справа №403/340/25 провадження № 2/403/375/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 18253 грн. 38 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 7734 грн. 80 коп., за процентами - 0,54 грн. 50 коп. та комісією - 10518 грн. 04 коп..

Позов обгрунтовується тим, що 04 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» (далі по тексту рішення - АТ «Банк Форвард») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №200249139, згідно з умовами якого відповідачу був відкритий поточний рахунок із встановленням ліміту, в межах якого вона мала право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту строком на 36 місяців та зобов`язувалась повернути кредит, а також сплатити плату за користування кредитом. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, перерахувавши відповідачу грошові кошти в сумі 23528,00 грн. . Натомість відповідач по справі всупереч умовам кредитного договору не виконувала взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у встановлені договором строки, що обумовило виникнення у неї заборгованості у зазначеному вище розмірі. З огляду на викладене, враховуючи заміну у порядку укладення 25 липня 2024 року договору №GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги сторони кредитора у договорі №200249139 від 04 лютого 2020 року з АТ «Банк Форвард» на ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості, а також понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн..

Відповідач ОСОБА_1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подала.

В судовому засіданні по розгляду справи 04 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_1 надала суду пояснення про те, що вона на виконання кредитного договору, укладеного нею з АТ «Банк Форвард» здійснювала платежі на погашення кредиту, що підтверджується відповідними копіями квитанцій. При цьому вона не погоджується з розміром комісії, який, на її думку, є великим. Також зазначила, що на даний час строк позовної давності минув (а.с.94).

ІІ. Заяви та клопотання.

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» згідно письмових клопотань від 15 серпня, 23 жовтня, 19 листопада та 18 грудня 2025 року прохав суд здійснювати розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.64, 74, 92, 102).

05 вересня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 до суду подана заява про відкладення розгляду справи на іншу дату і час для надання нею доказів сплати кредиту до моменту ліквідації банку «Форвард». Одночасно в заяві зазначено, що у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вона кредиту не брала (а.с.65).

28 жовтня 2025 року відповідачем до суду подана заява про приєднання до матеріалів цивільної справи копій квитанцій за 2020-2021 роки про сплату нею кредиту (а.с.75).

06 листопада 2025 року відповідачем ОСОБА_1 подана заява про відкладення розгляду справи на інші дату та час в зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи (а.с.84).

В судовому засіданні по розгляду справи 04 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_1 прохала суд відкласти розгляд справи для вжиття нею заходів щодо укладення з позивачем мирової угоди (а.с.94).

У поданій до суду заяві від 31 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_1 прохала розглянути справу без її участі та зазначила про визнання позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №200249139 від 04 лютого 2020 року у розмірі 18253,38 грн. в повному обсязі. Пояснила, що заборгованість виникла в результаті складного матеріального становища. Суму витрат на професійну правничу допомогу 7000,00 грн. вважала великою та прохала суд її зменшити з огляду на те, що адвокат по даній справі нічого не зробив (а.с.103).

Інших заяв та клопотань від сторін по справі в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29 липня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.55-56).

Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року, постановленою в порядку ч.5 ст.259 ЦПК України (без оформлення окремого документа), в судовому засіданні на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України була оголошена перерва, враховуючи клопотання відповідача про намір вжиття нею заходів, спрямованих на укладення з позивачем мирової угоди (а.с.94).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04 лютого 2020 року відповідачем ОСОБА_1 , як клієнтом, шляхом власноручного підписання оферти №200249139 (далі - оферта, кредитний договір, Договір) запропоновано АТ «Банк Форвард» на умовах, викладених в цій оферті та умовах надання та обслуговування кредитів АТ «Банк Форвард», зазначених в розділі «Кредитний договір» інформаційного блоку, укласти з нею кредитний договір, в рамках якого: 1) відкрити їй рахунок у валюті гривні, що буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за кредитним договором, номер якого зазначений в графі «Рахунок для погашення заборгованості» розділ «Кредитний договір» інформаційного блоку; 2) надати кредит в сумі, зазначеній в графі «Сума кредиту» розділу «Кредитний договір» інформаційного блоку, шляхом зарахування суми кредиту на рахунок та її подальшого безготівкового переказу з рахунку згідно з дорученням клієнта; 3) у безготівковому порядку переказати з рахунку на відкритий в банку на її ім'я банківський рахунок, номер якого вказаний в розділі «Доручення на переказ грошових коштів» інформаційного блоку, суму грошових коштів у розмірі суми кредиту, вказаної в графі «Сума кредиту» розділу «Кредитний договір» інформаційного блоку; 4) на умовах, викладених в цій оферті, умовах надання та обслуговування платіжних карток АТ «Банк Форвард», зазначених в розділі «Інформація про картку» інформаційного блоку, та в Тарифах по карткам банку, укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки (а.с.10).

Згідно з умовами кредитного договору (інформаційний блок) сума кредиту складає 23528,00 грн.; строк кредиту: 1097 днів (з 04 лютого 2020 року по 04 лютого 2023 року); назва продукту: CS Швидкі гроші; ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) - 0,01% річних, ставка по кредит (на прострочену частину основного боргу) - 0,00001% річних; плата за пропущення платежів: першого пропуску - 350,00 грн., другого пропуску - 350,00 грн., кожного наступного - 400,00 грн.; щомісячна комісія (без ПДВ) - 774,08 грн.; номер рахунку одержувача: НОМЕР_1 з призначенням платежу: перерахування коштів за дорученням клієнта ОСОБА_1 згідно договору №200249139 від 04.02.2020; SMS-сервіс за кредитним договором - плата за надання послуги (без ПДВ) - 35,00 грн. за кожен місяць протягом строку надання послуги 36 міс..

Судом встановлено, що згідно з п.5 оферти відповідач підтвердила, що складовою та невід'ємною частиною кредитного договору будуть являтися: дана оферта, паспорт споживчого кредиту (що містить інформацію про кількість і розмір платежів, періодичність внесення), умови по кредитам, з якими вона ознайомлена та згодна, примірники яких вона має, їх зміст розуміє та положення яких зобов'язується неухильно дотримуватись. Також відповідач підтвердила, що з моменту укладення договору про картку вона зобов'язана в порядку та терміни, обумовлені умовами по карткам, сплачувати банку комісійні винагороди та інші платежі відповідно діючим в банку тарифам по карткам, а у випадку отримання кредиту в рамках договору про картку зобов'язується погасити такий кредит відповідно до умов по карткам, а також сплатити банку проценти за користування таким кредитом та інші платежі, передбачені діючими в банку тарифами по картках.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Договору акцептом оферти про укладення кредитного договору (оферти 1) будуть дії банку по зарахуванню кредитних коштів на рахунок та їх подальшому безготівковому переказу з рахунку згідно з дорученням клієнта, викладеним в п.1 даної оферти; акцептом оферти про укладення договору про картку (оферти 2) будуть дії банку по відкриттю відповідачу рахунку картки.

Судом встановлено, що у Паспорті споживчого кредиту (додаток до договору №200249139 від 04 лютого 2020 року), який містить підпис відповідача ОСОБА_1 , визначені наступні умови кредитування: сума кредиту - 23528,00 грн.; строк, на який надається кредит - 36 міс.; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (перерахування коштів згідно доручень клієнта) протягом десяти робочих днів з дати укладення договору; процентна ставка - 55% річних, яка є фіксованою; плата за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячно) - 3,29% (за продуктом Швидкі гроші)(а.с.11).

Згідно із підписаним відповідачем паспортом споживчого кредиту, в якому міститься графік платежів за кредитним договором, загальна вартість кредиту складає 52658,69 грн., з яких: 23528,00 грн. - сума кредиту; 3,81 грн. - проценти за користування кредитом; 27866,88 грн. - щомісячна комісія. Сума платежу за кожний розрахунковий період, починаючи з 28 лютого 2020 року, становить по 1463,00 грн. та, крім суми на погашення кредиту і процентів, включає також щомісячну комісію в сумі 774,08 грн.. Останній платіж 30 січня 2023 року становить 1453,69 грн. (а.с.11).

04 лютого 2020 року АТ «Банк Форвард» на виконання умов кредитного договору відповідачу ОСОБА_1 були надані грошові кошти в сумі 23528,00 грн. шляхом їх зарахування на відкритий їй картковий рахунок № НОМЕР_2 , що безпосередньо підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача (а.с.20 зворот). 25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» (банк) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) був укладений договір №GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги, за яким банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, зазначених в Додатку №1 до цього Договору, за кредитними договорами, зазначеними в Додатку №1 до цього договору (права вимоги) та сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим договором (а.с.32-34).

Судом встановлено, що 23 липня 2024 року позивачем було здійснено оплату АТ «Банк Форвард» за договором про відступлення прав вимоги, визначену в п.4 цього договору ціну активів (а.с.36).

Як вбачається із витягу з Реєстру договорів (Додаток №1 до договору GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги), АТ «Банк Форвард» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №200249139 від 04 лютого 2020 року на загальну суму заборгованості 18253,38 грн., з яких сума заборгованості за тілом кредиту складає 7734,80 грн., заборгованість по відсотках - 0,54 грн. та заборгованість по комісії 10518,04 грн. (а.с.35).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 04 лютого 2020 року загальна сума заборгованості відповідача станом на 25 липня 2025 року складає 18253,38 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7734,80 грн., заборгованість за відсотками - 0,54 грн. та заборгованість за комісіями - 10518,04 грн. (а.с.15).

Під час судового розгляду справи відповідачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 04 лютого 2020 року кредитного договору та отримання за ним грошових коштів (кредиту) у зазначеному вище розмірі.

Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем під час судового розгляду також надано не було.

Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З урахуванням викладеного, судом встановлений факт перебування сторін по справі у договірних відносинах, що підтверджується підписанням 04 лютого 2020 року відповідачем по справі оферти №200249130 та паспорту споживчого кредиту, як додатку до договору №200249139, які містять основні умови кредитування (зокрема, розмір кредитного ліміту (23528,00 грн.), процентну ставку (0,01% річних на строкову частину основного боргу та 0,00001% на прострочену частину основного боргу), строк кредитування (36 місяців)), а також отриманням відповідачем кредитних коштів.

Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.2 с.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та повернення кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, з урахуванням викладеного, включення позивачем до умов кредитного договору плати у формі щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,29% від суми кредиту 23528,00 грн., що становить 774,08 грн., відповідає положенням ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» та є правомірним.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17 та від 25 липня 2024 року у справі №500/6150/14, з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Судом встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №200249139 від 04 лютого 2020 року, остання отримала від АТ «Банк Форвард» в якості кредиту грошові кошти в сумі 23528 грн. 00 коп., однак своїх зобов'язань за вказаним договором щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії згідно з графіком платежів не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 25 липня 2024 року в неї виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 18253 грн. 38 коп., з яких: 7734 грн. 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 0грн. 54 коп.- заборгованість за відсотками та 10518 грн. 04 коп. - заборгованість за комісією.

Визначений позивачем розмір заборгованості узгоджується з умовами кредитування за договором від 04 лютого 2020 року.

Зазначений розмір заборгованості відповідачем по справі під час судового розгляду не був спростований належними та допустимими доказами.

При цьому надані відповідачем письмові докази на підтвердження здійснення нею часткового погашення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 16000,00 грн. (27 лютого 2020 року - 1465,00 грн., 03 квітня 2020 року - 1465,00 грн., 05 травня 2020 року - 1465,00 грн., 03 липня 2020 року - 1465,00 грн., 08 вересня 2020 року - 1465,00 грн., 06 листопада 2020 року - 1465 грн., 05 березня 2021 року - 1450,00 грн., 14 травня 2021 року - 1450,00 грн., 04 жовтня 2021 року - 1450,00 грн., 03 листопада 2021 року - 1430,00 грн., 06 грудня 2021 року - 1430,00 грн.) не спростовують даного висновку суду та не зменшують визначену позивачем суму заборгованості, оскільки, по-перше, як вбачається з графіку платежів, повернення кредиту передбачає здійснення відповідачем 36-ти щомісячних платежів в сумі по 1463,00 грн., натомість відповідачем було здійснено лише 11 платежів, шість з яких були меншими від визначеного щомісячного розміру (зокрема, 1450,00 грн. та 1430,00 грн. замість 1463,00 грн.); по-друге, як вбачається з доданої до позовної заяви виписки по рахунку відповідача ОСОБА_1 , при здійсненні розрахунку заборгованості за наданим кредитом первісним кредитором були враховані здійснені відповідачем суми платежів: на погашення кредиту в сумі 10079,32 грн., на погашення процентів - 2,84 грн. та на погашення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 7740,80 грн., а всього на загальну суму 17762,96 грн. (а.с.20 зворот-21, 21-22, 24 зворот-25).

Отже, сума, зарахована АТ «Банк Форвард»на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором №200249139 від 04 лютого 2020 року (17762,96 грн.) перевищує суму тих грошових коштів (16000,00 грн.), на підтвердження сплати яких відповідачем ОСОБА_1 суду були надані письмові докази.

Інших належних, достовірних та достатніх в своїй сукупності доказів на підтвердження сплати щомісячних платежів у кількості та розмірі, визначеному в графіку платежів (ще 24 платежів по 1463,00 грн. та 25-го платежу в сумі 1453,69 грн.) до дати відступлення АТ «Форвард Банк» права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Фінанс», тобто до 25 липня 2024 року, відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду справи надано не було, а тому суд критично оцінює викладені нею в заяві від 05 вересня 2025 року пояснення з приводу того, сплати нею платежів за договором до ліквідації АТ «Форвард Банк», оскільки зазначена обставина не була підтверджена відповідачем жодним доказом.

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 не доведено вжиття нею заходів, спрямованих на перевірку інформації щодо ліквідації банку, як і не доведено, що вказана обставина є такою, яка звільняє її, як боржника, від виконання договірних зобов`язань.

Доказів припинення АТ «Форвард Банк», як юридичної особи, на дату відступлення ним права вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» матеріали цивільної справи не містять.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зазначено, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов'язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов'язання його сторони набувають обов'язки (а не лише суб'єктивні права), які вони мають виконувати (див. постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17).

Якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики (див. постанова Верховного Суду від 5 жовтня 2022 року у справі №463/9914/20).

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування факту отримання грошових коштів за кредитним договором, укладеним між нею та первісним кредитором АТ «Банк Форвард», та презумпцію його правомірності, а також презумпцію правомірності договору про відступлення прав вимоги від 25 липня 2024 року, укладеного між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.

Отже, набуття позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги заборгованості за кредитним договором №200249139 від 04 лютого 2020 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.

Судом також враховується, що у даній справі дії фінансових установ, як кредитодавців, щодо виконання кредитного договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитом і її розміру, виходячи із умов договору, укладеного за участю відповідача, як позичальника.

Щодо тверджень відповідача ОСОБА_1 з приводу неповідомлення її про відступлення права вимоги за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №278/1679/13-ц наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц).

З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення відповідача ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором №200249139 від 04 лютого 2020 року, за відсутності наданих нею доказів погашення заборгованості у передбаченому цим договором розмірі та строки, не припиняє зобов`язань сторін за цим договором та не може бути підставою для відмови в стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов'язань за кредитним договором №200249139 від 04 лютого 2020 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом, комісії), право грошової вимоги за яким у встановленому законом порядку було набуте позивачем на підставі договору № GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги від 25 липня 2024 року, та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за вказаним вище договором в загальному розмірі 18253 грн. 38 коп..

З приводу зазначених в судовому засіданні 04 грудня 2025 року тверджень відповідача ОСОБА_1 про те що на даний час минув строк позовної давності за кредитним договором, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Строк кредиту становить 1097 днів по 04 лютого 2023 року.

Відповідно до графіку платежів, передбачених пунктом 7 Паспорта споживчого кредиту до договору №200249139 від 04 лютого 2020 року, встановлена періодичність внесення відповідачем щомісячних платежів на погашення щомісячних процентів, а саме: 4-те число кожного наступного місяця, тобто 04 березня 2020 року, 04 квітня 2020 року, 04 травня 2020 року і т.д..

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Отже, з урахуванням дати укладення кредитного договору - 04 лютого2020 року та граничного терміну внесення першого платежу в сумі 1463 грн. 00 коп. в рахунок щомісячних процентів до 04 березня 2020 року, перебіг позовної давності за цим платежем розпочався з 5 березня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв'язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, на дату початку перебігу строку позовної давності за першим, тобто з 05 березня 2020 року та наступними платежами за кредитним договором №200249139 від 04 лютого 2020 року, строки позовної давності були продовжені на строк дії карантину, тобто до 30 червня 2023 року.

Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан неодноразово було продовжено.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Отже, після 30 червня 2023 року строки позовної давності були продовжені на строк дії в Україні воєнного стану.

Відповідно до п.19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30 січня 2024 року) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав чинності 04 вересня 2025 року, зазначений вище п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України був виключений.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 17 червня 2025 року.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не були пропущено строки позовної давності за кожним із щомісячних платежів, перебіг яких був продовжений на строк карантину та воєнного стану в Україні, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності в частині нарахованих за кредитним договором щомісячних процентів та щомісячної комісії, про що фактично було зазначено відповідачем в судовому засіданні 04 грудня 2025 року.

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом майнового характеру в електронній формі, за який ним було сплачено судовий збір з урахуванням пониження ставки судового збору на коефіцієнт 0,8 в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.1).

З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).

За змістом ч.2 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. та надано на їх обгрунтування копії: 1) договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02 червня 2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як клієнтом, та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенка М.І. (а.с.40); 2) акт №388 наданих послуг правової (правничої) допомоги) від 09 червня 2025 року, з якого вбачається сума наданих послуг відповідно до договору №0206 від 02 червня 2025 року 7000,00 грн. 00 коп. стосовно боржника ОСОБА_1 (а.с.41); 3) детального опису наданих послуг від 09 червня 2025 року за вказаним вище договором про надання правової допомоги, з якого вбачається загальний перелік послуг та витраченого часу у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №200249139 до боржника ОСОБА_1 : усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 0 год. 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год. 00 хв., погодження правової позиції клієнта у справі - 0 год. 30 хв., складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта - 3 год. 30 хв. та подання заяви до суду від імені клієнта - 1 шт., а всього витраченого часу - 6 год. 30 хв. (а.с.42); 4) ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокатом Усенком М.І. (а.с.43).

У поданій до суду 31 грудня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 заяві нею було викладено заперечення щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн., які відповідач вважає надмірними та такими, що не відповідають обсягу роботи адвоката у справі.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закону) за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, порядок обчислення якого (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із п.1 ч.1 ст.26 Закону документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги може бути договір про надання правничої допомоги.

За змістом п.6 ч.1 ст.1 Закону до інших видів правничої допомоги належить адвокатська діяльність з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає повноваження адвоката Усенка М.І. такими, що підтверджені належним документом, передбаченим п.1 ч.1 ст.26 Закону, без необхідності застосування положень п.п.1 та (або) 2 ч.4 ст.62 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у рішеннях від 12жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України»(пункти 24-26), від 23січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (пункт 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обгрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (див. постанова Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі №94/2355/21).

З наданого представником позивача акту №388 наданих послуг правової (правничої) допомоги та детального опису наданих послуг до цього акту вбачається визначення суми наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02 червня 2025 року в загальній сумі 7000,00 грн. без конкретизації вартості кожної з наданих послуг, а лише визначення тривалості в часі надання такої послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 0 год. 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год. 00 хв., погодження правової позиції клієнта у справі - 0 год. 30 хв., складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта - 3 год. 30 хв. та подання заяви до суду від імені клієнта - 1 шт., а всього витраченого часу - 6 год. 30 хв.

Разом з тим, спір по справі не є складним; позовна заява є незначною за обсягом, містить посилання виключно на норми чинного законодавства та умови кредитного договору, що, як наслідок, не потребувало від адвоката Усенка М.І. проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв'язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову, а тому суд, враховуючи подання позовної заяви до суду через систему «Електронний суд», приходить до висновку про достатність витрачання адвокатом Усенком М.І. 1 год. 30 хв. часу для надання такої послуги як складення позовної заяви та подання її до суду від імені клієнта.

Погодження правової позиції клієнта у справі не є необхідною послугою при наданні правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а тому виключається судом із переліку наданих адвокатом Усенком М.І. та не враховується судом при розподілі судових витрат на правничу допомогу позивачу (див. зазначену вище постанову Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20).

Крім того, матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження ознайомлення адвоката Усенка М.І. саме з матеріалами кредитної справи або вжиття ним заходів з метою самостійного отримання цих документів, необхідних для підготовки позовної заяви до суду.

Враховуючи, що умовами укладеного ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з АТ «Банк Форвард» договору про відступлення прав вимоги від 25 липня 2024 року передбачено передання позивачу всіх документів, які підтверджують право вимоги банку до боржників, а також кількість доданих до позовної заяви документів, які можуть стосуватись такого права вимоги (оферта №200240130, паспорт споживчого кредиту та виписка по рахунку), суд приходить до висновку про недоведеність адвокатом Усенком М.І. дійсності наданої ним послуги у виді ознайомлення з матеріалами кредитної справи та оцінює надану ним послугу як ознайомлення виключно з тими документами, які були додані до позовної заяви та на здійснення якої було достатньо 30 хв..

З огляду на викладене, обсяг як юридичної, так і технічної роботи (зокрема, складання позовної заяви та додатків до неї і подання їх до суду через підсистему «Електронний суд») адвоката Усенка М.І. не можна вважати значним; вартість такої роботи адвоката у загальному розмірі 7000,00 грн. є завищеною, належним чином не обгрунтованою, включає послуги, процесуальна необхідність вчинення яких в контексті обставин даної справи не є необхідною (погодження правової позиції) або є недоведеною (ознайомлення з матеріалами кредитної справи), а тому суд, з урахуванням заперечень відповідача ОСОБА_1 щодо надмірності витрат на правничу допомогу, вважає достатнім витрачання адвокатом Усенком М.І. часу на проведення консультації (30 хв.), ознайомлення з доданими до позовної заяви документами, на яких грунтується право вимоги до відповідача (30 хв.), та складання позовної заяви (1 год. 30 хв.) загальною тривалістю 2 год. 30 хв. та приходить до висновку про часткове задоволення визначеного позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складності справи та реальності наданих адвокатських послуг.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №200249139 від 04 лютого 2020 року в загальній сумі 18253 грн. 38 коп. (вісімнадцять тисяч двісті п'ятдесят три гривні тридцять вісім копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Повне ім`я та найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження (юридична адреса): вул.Смаль-Стоцького, буд.№1, корпус №28, м.Львів, поштовий індекс 79018, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35234236.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , зазначений в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 05 січня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова