Справа № 296/3014/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пшегалінській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВНП» про стягнення заборгованості із заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, та з урахування заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з ТОВ «ВНП» на свою користь невиплачену заробітну плату за період з 01.11.2024р. по 27.12.2024р. в сумі 29731,31 грн.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказує, що з 09.06.2023р. його прийнято на посаду інженера з обслуговування АЗС у ТОВ «ВНП». В подальшому, 27.12.2024р. він звільнився за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. У день звільнення йому не виплатили заробітну плату за період з 01.11.2024р. по 27.12.2024р. у загальній сумі 29731,31 грн., а саме:

- за період з 01.11.2024р. по 30.11.2024р. - 13 000,00 грн. (нараховано 16 149,07 грн. сума податку 2906,83 грн. - сума військового збору 242,24 грн. = 13 000,00 грн.);

- за період з 01.12.2024р. по 27.12.2024р. - 16 731,31 грн. (нараховано 21 728,43 грн.- сума податку 3 911,12 грн. - сума військового збору 1 086,42 грн.- 16 731,31грн.).

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просить вимоги позовної заяви задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в заяві від 28.07.2025р. просив справу розглядати без його участі.

Від представника відповідача ОСОБА_2 08.04.2025р. надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 на підставі наказу №99-К від 08.06.2023р., прийнято на роботу інженером з обслуговування АЗС з повною індивідуальною матеріальною зайнятістю. У подальшому, на підставі наказу №208-К від 26.12.2024р. позивача звільнено за згодою сторін (а.с. 2-10).

Позивач стверджує, що при звільненні підприємство не виплатило заробітну плату за період з 01.11.2024р. по 27.12.2024р. у загальній сумі 29731,31 грн.

Також згідно відомостей Головного управління ДПС України у Житомирській області про джерела та суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, а також виписки по картковому рахунку за період з 01.10.2024р. по 20.03.2025р., відомості про виплати ОСОБА_1 від ТОВ «ВНП» заробітної плати за період з 01.11.2024р. по 27.12.2024р., відсутні (а.с. 11, 12-14).

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Частиною шостою статті 24 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Матеріалами справи встановлено, що позивач у період з 09.06.2023р. по 27.12.2024р. перебував у трудових відносинах з відповідачем на посаді інженера з обслуговування АЗС.

Згідно наданих позивачем доказів встановлено, що у день звільнення позивачу не було виплачено заробітну плату за період з 01.11.2024р. по 27.12.2024р. у загальній сумі 29731,31 грн.

Суд бере до уваги розрахунок ОСОБА_1 , згідно якого: за період з 01.11.2024р. по 30.11.2024р. - 13 000,00 грн. (нараховано 16 149,07 грн. сума податку 2906,83 грн. - сума військового збору 242,24 грн. = 13 000,00 грн.); за період з 01.12.2024р. по 27.12.2024р. - 16 731,31 грн. (нараховано 21 728,43 грн.- сума податку 3 911,12 грн. - сума військового збору 1 086,42 грн.- 16 731,31грн.).

Разом з тим, відзиву від представника відповідача до суду не надходило, в заяві від 08.04.2025р. про розгляд справи без його участі, останній не заперечив щодо задоволення позовних вимог.

На виконання вимог ухвали суду від 28.07.2025р. представник відповідача надав суду відомості про нарахувану, однак невиплачену заробітну плату за період листопад, грудень 2024р. (а.с. 46) на суму 29731, 31 грн.

Отже, наявні в матеріалах справи докази, свідчать про заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з 01.11.2024р. по 27.12.2024р. у загальній сумі 29731,31 грн.

Враховуючи положення ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід державного бюджету.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВНП» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01.11.2024р. по 27.12.2024р. в сумі 29731,31 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВНП» в дохід держави витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах виплати за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В. П. Маслак