Справа №705/4238/25
УХВАЛА

28.11.2025 Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, а саме транспортного засобу BMW Х5 XDRIVE30D реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , шляхом визнання його спільним майном подружжя, передачу в особисту приватну власність відповідачу та стягнення з останньої на користь позивача грошової компенсації за частку ринкової вартості автомобіля.

В ході розгляду справи до суду надійшла спільна письмова заява позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 про затвердження мирової угоди із самою мировою угодою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заяву свого довірителя та відповідача по справі про укладення мирової угоди, яку просила задовольнити, затвердивши мирову угоду.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав подану його довірителем заяву про затвердження мирової угоди та просив суд її задовольнити, оскільки його довіритель дійсно погоджується на такі умови мирової угоди.

Суд, вислухавши представника позивача та представника позивача, врахувавши позицію позивача та відповідача, викладену у спільній письмові заяві, вивчивши матеріли мирової угоди поданої сторонами цивільного процесу на затвердження суду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши текст мирової угоди, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами четвертою, п`ятою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою (частина сьома статті 49 ЦПК України).

Договір є універсальним регулятором приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Виходячи з положень частини першої, другої, п`ятої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

У відповідності до позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року, справа №185/8179/22, мирова угода є юридичним документом, який створюється сторонами процесу і затверджується судом з метою вирішення спору шляхом досягнення взаємної згоди.

Мирова угода це укладена в цивільному процесі угода між сторонами у справі і затверджена судом про умови припинення спору, на підставі взаємних уступоквідмови позивача від частини своїх вимог або їх зміни, визнання відповідачем зміненого позову чи зменшення розміру позивних вимог (постанова Верховного Суду від 26 червня 2024 року, справа №489/3569/22).

Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

Частиною п`ятою статті 207 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані інтереси інших осіб, є не виконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Верховний Суд у постанові від 30 червня 2021 року (справа № 301/395/19) вказав, що виходячи зі змісту статті 207 ЦПК України, обов`язковою умовою затвердження судом мирової угоди є її відповідність вимогам закону і відсутність порушення прав чи законних інтересів третіх осіб. Йдеться про дотримання як вимог, передбачених процесуальним законодавством, так і вимог, які випливають з цивільного законодавства.

Відповідність змісту мирової угоди вимогам матеріального закону передбачає, зокрема, аналіз об`єкта мирової угоди майна, яким за умовами мирової угоди розпоряджаються її суб`єкти. Для того, щоб з`ясувати, що мирова угода не порушує права та законні інтереси інших осіб, суд повинен встановити, що: 1) майно, яке передається за мировою угодою, не вилучено з обігу і не обмежено в обігу; 2) учасники мирової угоди мають право розпоряджатися цим майном, що підтверджується правовстановлюючими документами; 3) майно, яке передається за мировою угодою, не перебуває під арештом і щодо нього відсутній спір з іншими особами.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди, така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року, справа № 442/7436/15.

Цивільним процесуальним законом покладено на суд обов`язок під час визнання мирової угоди перевірити, чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Умови мирової угоди мають бути викладені чітко та недвозначно з тим, щоб не виникало неясності спорів з приводу її змісту під час виконання. Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Таким чином, вирішуючи питання про затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди, зокрема, вимогам закону, а також брати до уваги інтереси не тільки позивача та відповідача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із таким затвердженням.

Судом досліджено надану сторонами мирову угоду від 06.10.2025 та встановлено що відповідно до змісту наданої мирової угоди, сторони дійшли згоди визначити новий порядок виконання шлюбного договору, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 29.08.2023, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого за № 472, змінивши його та здійснити розподіл спірного майна, визнавши за ОСОБА_4 право власності на транспортний засіб: BMW Х5 XDRIVE30D реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, VIN: НОМЕР_2 ; здійснити на її користь виплату грошових .коштів: - у розмірі еквівалента 291000,00 доларів США, передати у приватну власність ОСОБА_4 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та машиномісце № НОМЕР_3 ; - у розмірі 609 000,00 доларів США або змінити виплату вказаної суми грошових коштів передачею індивідуально визначеного та погодженого сторонами майна, а саме передати у особисту приватну власність ОСОБА_4 нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , машиномісце 6, за цією ж адресою, які передаються шляхом укладення договору дарування.

Цією ж мировою угодою визначено порядок та строки її виконання, а також наслідки порушення її умов.

У цій цивільній справі позивач спочатку ставить питання лише щодо транспортного засобу, а у мировій угоді сторони уже фактично просять передати право власності не тільки на спірний транспортний засіб, а і на інше на нерухоме майно, при тому, що щодо такого майна наявний укладений, незмінений шлюбний договір.

У відповідності до вимог ст. 94 СК України шлюбний договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Згідно ст. 100 СК України шлюбний договір може бути змінено подружжям. Угода про зміну шлюбного договору нотаріально посвідчується. Також, на вимогу одного з подружжя шлюбний договір за рішенням суду може бути змінений, якщо цього вимагають його інтереси, інтереси дітей, а також непрацездатних повнолітніх дочки, сина, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду 12 червня 2018 року, справа №908/1604/17, визначено, що мирову угоду не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні, відтак сторонами не враховано, що мирова угода не є тим правочином, який вчиняється за загальними правилами цивільного законодавства, вона має особливу правову природу.

Вищевказаний укладений між сторонами шлюбний договір є дійсним, не зміненим та не розірваним, у визначеному законом порядку.

Крім того, набуття права власності врегульовано главою 24 Цивільного кодексу України, а припинення такого главою 25 цього Кодексу.

Отже, умови мирової угоди, запропоновані сторонами, суперечать закону та укладеному між сторонами шлюбному договору, оскільки фактично, за умовою мирової угоди, суд має визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, більше того, яке є предметом чинного, незміненого шлюбного договору, про фактичну зміну умов якого йдеться у тексті мирової угоди, що не узгоджується з вимогами ЦК України.

При вирішенні питання щодо визнання мирової угоди суд звертає увагу сторін, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦПК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 01 серпня 2018 року у справі №760/15287/15-ц та у постанові від 30 травня 2018 року у справі №759/4103/16-ц.

Суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

Як вбачається зі змісту мирової угоди, сторони у справі шляхом укладення цієї угоди мають намір визначити новий порядок виконання шлюбного договору, тобто фактично змінити його умови, крім того, у мировій угоді йде мова не тільки про предмет позову, а саме спірний транспортний засіб, а і про зміну права власності іншого нерухомого майна, яке, як і транспортний засіб, є предметом шлюбного договору, питання про зміну якого сторонами у визначеному законом порядку не ставилося.

Крім того, слід зазначити, що в даному випадку право власності на нерухоме майно, яке належить відповідачу, може бути переоформлене на позивача на підставі цивільно-правової угоди, оформленої нотаріально, з послідуючою перереєстрацією в органах державної реєстрації речових прав, і таке питання не потребує додаткового врегулювання судовим рішенням.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 01.08.2018 у справі №760/15287/15-ц та в постанові від 30.05.2018 у справі №759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

Таким чином, зважаючи на положення ч. 5 ст. 207 ЦПК України, враховуючи, що подана на затвердження мирова угода суперечить закону, суд дійшов до висновку, що у визнанні мирової угоди між сторонами необхідно відмовити та продовжити судовий розгляд справи.

Зважаючи на те, що умови мирової угоди повинні нести зобов`язальний характер для сторін, оскільки ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, однак викладені умови мирової угоди суперечать закону та суд, у разі задоволення такої мирової угоди, вийде за межі предмету позову, а тому заява про затвердження мирової угоди у даній справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 207, 258, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У затвердженні укладеної сторонами мирової угоди від 06.10.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна відмовити та продовжити судовий розгляд справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08.12.2025.

Суддя Р.В. Піньковський