Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2025 Справа №607/24627/24 Провадження №2/607/199/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Дудченко Ю. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що є власником 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , в саме: коридор 1-1 площею 6,0 кв. м., житлова кімната 1-2 площею 16.8 кв. м., кухня 1-3 площею 10.7 кв. м., житлова кімната 1-4 площею 13,6 кв. м., гараж під літ «Д», хлів під літ «Б», хлів під літ «Г» погріб «пг», вбиральня під літ «В», 7/10 частин огорожі і відмостки.

Належних позивачу на праві власності 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями знаходяться на належній позивачу на праві власності земельній ділянці площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 10.12.2009 року №1976 позивачу було надано містобудівні умови і обмеження на реконструкцію власної частини житлового будинку з надбудовою та двоповерховою добудовою на власній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 .

22 серпня 2024 року проведена реєстрація декларації №ТП 06 про готовність до експлуатації реконструйованого житлового будинку АДРЕСА_2 .

Укласти договір про поділ спільного майна немає можливості, оскільки ОСОБА_3 виїхала в невідомому напрямку, позивачу невідомо, де вона проживає. Неможливість укладення договору про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, порушує позивача право на проведення державної реєстрації права власності на реконструйований ним будинок і відповідно право на розпорядження реконструйованим будинком.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та здійснити поділ в натурі об`єкту нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 та виділити ОСОБА_1 у власність житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 241,1 кв. м., житлова площа 116,4 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082, який складається з приміщень, а саме: коридор 1-1 площею 6,0 кв. м., житлова кімната 1-2 площею 16,8 кв. м., суміщений санвузол 1-3 площею 4,5 кв. м., суміщений санвузол 1-4 площею 5,3 кв. м., кухня 1-5 площею 13,6 кв. м., хол 2-1 площею 4,7 кв. м., житлова кімната 2-2 площею 14,5 кв. м., житлова кімната 2-6 площею 28,9 кв. м., тамбур 1-6 площею 2,7 кв. м., прихожа 1-7 площею 9,4, кухня їдальня 1-8 площею 24,2 кв. м., хол 2-3 площею 10,1 кв. м., житлова кімната 2-4 площею 14,0 кв. м., житлова кімната 2-5 площею 13,3 кв. м., житлова кімната 2-6 площею 28,9 кв. м., хол 3-1 площею 24,1 кв. м., гардеробна 3-2 площею 9,8 кв. м., гардеробна 3-3 площею 10,3 кв. м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «В», навіс літ. «Ж», вимощення (бруківка) літ. «І», огорожа № 1, хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4, хвіртка №5, підпірна стіна №6. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, з підстав та обґрунтувань викладених у позові, не заперечує щодо заочного вирішення справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду призначено експертизу.

Ухвалою суду поновлено провадження.

Ухвалою суду закрито підготовче засідання.

Ухвалою суду постановлено заочний розгляд справи.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що ОСОБА_1 , є власником 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування 7/10 частин житлового будинку, посвідченого 06.12.1999 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О., а саме коридор 1-1 площею 6,0 кв.м., житлова кімната 1-2 площею 16.8 кв.м., кухня 1-3 площею 10.7 кв.м., житлова кімната 1-4 площею 13,6 кв.м., гараж під літ «Д», хлів під літ «Б», хлів під літ «Г» погріб «пг», вбиральня під літ «В», 7/10 частин огорожі і відмостки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2024 №381152426.

ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, №ЯЕ289889 від 05.06.2008.

Також, ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,0129 га, з кадастровим номером :01:007:0083, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується витягом з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку НВ 017 від 24.07.2017.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 10.12.2009 року №1976 ОСОБА_1 було надано містобудівні умови і обмеження на реконструкцію власної частини житлового будинку з надбудовою та двоповерховою добудовою на власній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 .

25 червня 2024 року Приватним науково-проектно-виробничим підприємством «ЄВРОСТИЛЬ» проведено технічне обстеження та зроблено технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами. За результатами яких сформовано витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ТІ01:4660-5734-2877-8864, відповідно до якого житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_2 , має загальну площу 241,1 кв. м., житлову площу 116,4 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082, який складається з приміщень, а саме: коридор 1-1 площею 6,0 кв. м., житлова кімната 1-2 площею 16,8 кв. м., суміщений санвузол 1-3 площею 4,5 кв. м., суміщений санвузол 1-4 площею 5,3 кв. м., кухня 1-5 площею 13,6 кв. м., хол 2-1 площею 4,7 кв. м., житлова кімната 2-2 площею 14,5 кв. м., житлова кімната 2-6 площею 28,9 кв. м., тамбур 1-6 площею 2,7 кв. м., прихожа 1-7 площею 9,4, кухня їдальня 1-8 площею 24,2 кв. м., хол 2-3 площею 10,1 кв. м., житлова кімната 2-4 площею 14,0 кв. м., житлова кімната 2-5 площею 13,3 кв. м., житлова кімната 2-6 площею 28,9 кв. м., хол 3-1 площею 24,1 кв. м., гардеробна 3-2 площею 9,8 кв. м., гардеробна 3-3 площею 10,3 кв. м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «В», навіс літ. «Ж», вимощення (бруківка) літ. «І», огорожа № 1, хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4, хвіртка №5, підпірна стіна №6.

Житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, що підтверджується ідентифікатором об`єкта будівництва, реєстраційний номер 01.2556149.4955862.20240704.26.0000.47.

22.08.2024 проведена реєстрація декларації №ТП 06 про готовність до експлуатації реконструйованого житлового будинку АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , і успадкувала 3/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме 2-1 коридор площею 6.8 кв. м., 2-2 кухня площею 8.2 кв. м. , 2-3 житлова кімната площею 13.6 кв.м., житлова кімната 2-4 площею 11.7 кв.м., погріб під літ. Пг, криниця під літ. К, вбиральня під літ. Е, 3/10 частини огорожі та вимощення.

Відповідно до висновку експерта №302/25-22 від 14.10.2025, за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, який був проведений експертом Переймибіда В., Київський науково-дослідним інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, та додаткові пояснення до висновку експерта №302/25-22 від 14.10.2025, за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, експерт дійшов висновку, що враховуючи загальну площу будівлі забезпечення власника 7/10 частки житлового будинку АДРЕСА_1 окремими виходами на прилеглу земельну ділянку, наявність мереж електропостачання, газопостачання, водопостачання, каналізації, відповідність констрруктивно-планувального рішення ДБН В.2.2-15-2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки» та вимог «Методичних рекомендацій щодо проведення досліджень з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном», поділ житлового будинку АДРЕСА_1 та виділити у власність позивача ОСОБА_1 його частку 7/10 житлового будинку АДРЕСА_1 , реконструйовану ним та здану в експлуатацію як житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 212,2 кв. м, житловою площею 87,5 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082, який складається з: коридору 1-1 площею 6,0 кв. м, житлової кімнати 1-2 площею 16,8 кв. м, суміщеного санвузла 1-3 площею 4,5 кв. м, суміщений санвузол 1-4 площею 5,3 кв. м, кухні 1-5 площею 13,6 кв. м, холу 2-1 площею 4,7 кв. м, житлової кімнати 2-2 площею 14,5 кв. м, тамбуру 1-5 площею 2,7 кв. м, кухні їдальні 1-6 площею 24,2 кв. м, прихожої 1-8 площею 9,4 кв. м, холу 2-3 площею 10,1 кв. м, житлової кімнати 2-4 площею 14,0 кв. м, житлової кімнати 2-5 площею 13,3 кв. м, житлової кімнати 2-6 площею 28,9 кв. м, холу 3-1 площею 24,1 кв. м, гардеробної 3-2 площею 9,8 кв. м, гардеробної 3-3 площею 10,3 кв. м, сараю літ. «Б», гаражу літ. «Д», вбиральні літ. «В», навісу літ. «Ж», вимощення (бруківка) літ. «І», огорожі №1, хвіртки №2, воріт №3, огорожі №4, хвіртки №5, підпірної стіни №6 є можливим.

Виділ у власність позивача ОСОБА_1 його частку 7/10 житлового будинку АДРЕСА_1 , реконструйовану ним та здану в експлуатацію як житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 212,2 кв. м, житловою площею 87,5 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082 є технічно можливим та не призведе до погіршення технічного стану будинку АДРЕСА_1 і не порушить порядку користування будинком.

Після виділення 7/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_1 , 3/10 частки зазначеного житлового будинку, які належать ОСОБА_2 , зможуть існувати як самостійний об`єкт, оскільки з даної частини будинку наявний окремий вихід на прилеглу земельну ділянку, наявні мережі електропостачання, газопостачання, водопостачання, каналізації, а також приміщення розташовані з південної та західної сторони, що забезпечує інсоляція приміщень.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що спірне майно підлягає поділу між сторонами з виділенням частки.

Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).

Згідно із статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виснував, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних / неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не є тотожним розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Саме такий висновок щодо застосування норм права у подібних відносинах викладено Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Положеннями статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За змістом частини третьої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу з нього частки формується нова реєстраційна справа з відкриттям відповідного розділу в Державному реєстрі прав.

Судом встановлено, що розмір часток у спільній власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: за адресою АДРЕСА_1 складає 7/10 частки належні ОСОБА_1 , а 3/10 частки належні ОСОБА_2 ..

ОСОБА_1 здійснив реконструкцію 7/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: за адресою АДРЕСА_1 , і здав в експлуатацію як житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 212,2 кв. м, житловою площею 87,5 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082, який складається з: коридору 1-1 площею 6,0 кв. м, житлової кімнати 1-2 площею 16,8 кв. м, суміщеного санвузла 1-3 площею 4,5 кв. м, суміщений санвузол 1-4 площею 5,3 кв. м, кухні 1-5 площею 13,6 кв. м, холу 2-1 площею 4,7 кв. м, житлової кімнати 2-2 площею 14,5 кв. м, тамбуру 1-5 площею 2,7 кв. м, кухні їдальні 1-6 площею 24,2 кв. м, прихожої 1-8 площею 9,4 кв. м, холу 2-3 площею 10,1 кв. м, житлової кімнати 2-4 площею 14,0 кв. м, житлової кімнати 2-5 площею 13,3 кв. м, житлової кімнати 2-6 площею 28,9 кв. м, холу 3-1 площею 24,1 кв. м, гардеробної 3-2 площею 9,8 кв. м, гардеробної 3-3 площею 10,3 кв. м, сараю літ. «Б», гаражу літ. «Д», вбиральні літ. «В», навісу літ. «Ж», вимощення (бруківка) літ. «І», огорожі №1, хвіртки №2, воріт №3, огорожі №4, хвіртки №5, підпірної стіни №6.

За змістом частини третьої статті12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку, що поділ житлового будинку АДРЕСА_1 в натурі та визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на його частку 7/10 житлового будинку АДРЕСА_1 , реконструйовану ним та здану в експлуатацію як житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 212,2 кв. м, житловою площею 87,5 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082 є можливим, та не призведе до погіршення технічного стану будинку АДРЕСА_1 і не порушить порядку користування будинком.

Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20, зазначила, що у результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному зі співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з урахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК України, частини першої статті 50 Житлового кодексу України; - поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається; - за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві; - за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку; - винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється.

Враховуючи, що поділ спільного нерухомого майна в натурі є можливим і у результаті поділу утворяться окремі об`єкти нерухомості, які зможуть існувати як самостійні об`єкти, оскільки в них наявні окремі виходи на прилеглу земельну ділянку, наявні мережі електропостачання, газопостачання, водопостачання, каналізації, а також приміщення в об`єкті нерухомості, який належить ОСОБА_2 розташовані з південної та західної сторони, що забезпечує інсоляція приміщень.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а тому вважає, що слід поділити в натурі житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на його частку 7/10 житлового будинку АДРЕСА_1 , реконструйовану ним та здану в експлуатацію як житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 212,2 кв. м, житловою площею 87,5 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082, який складається з: коридору 1-1 площею 6,0 кв. м, житлової кімнати 1-2 площею 16,8 кв. м, суміщеного санвузла 1-3 площею 4,5 кв. м, суміщений санвузол 1-4 площею 5,3 кв. м, кухні 1-5 площею 13,6 кв. м, холу 2-1 площею 4,7 кв. м, житлової кімнати 2-2 площею 14,5 кв. м, тамбуру 1-5 площею 2,7 кв. м, кухні їдальні 1-6 площею 24,2 кв. м, прихожої 1-8 площею 9,4 кв. м, холу 2-3 площею 10,1 кв. м, житлової кімнати 2-4 площею 14,0 кв. м, житлової кімнати 2-5 площею 13,3 кв. м, житлової кімнати 2-6 площею 28,9 кв. м, холу 3-1 площею 24,1 кв. м, гардеробної 3-2 площею 9,8 кв. м, гардеробної 3-3 площею 10,3 кв. м, сараю літ. «Б», гаражу літ. «Д», вбиральні літ. «В», навісу літ. «Ж», вимощення (бруківка) літ. «І», огорожі №1, хвіртки №2, воріт №3, огорожі №4, хвіртки №5, підпірної стіни №6, а за ОСОБА_2 визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з: 2-1 коридор площею 6.8 кв. м., 2-2 кухня площею 8.2 кв. м. , 2-3 житлова кімната площею 13.6 кв.м., житлова кімната 2-4 площею 11.7 кв.м., погріб під літ. Пг, криниця під літ. К, вбиральня під літ. Е, 3/10 частини огорожі та вимощення, який утворився в результаті поділу спільного майна в натурі.

Враховуючи можливість поділу майна в натурі, суд вважає, що слід припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачі сплатили судовий збір у розмірі 15 140,00 грн, та за проведення експертизи в розмірі 10 177,92 грн.

Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 25 137,92 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і слід стягнути судові витрати з відповідача в користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі.

Поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 212,2 кв. м, житловою площею 87,5 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 0,0664 га з кадастровим номером :01:007:0082, що складається з: коридору 1-1 площею 6,0 кв. м, житлової кімнати 1-2 площею 16,8 кв. м, суміщеного санвузла 1-3 площею 4,5 кв. м, суміщений санвузол 1-4 площею 5,3 кв. м, кухні 1-5 площею 13,6 кв. м, холу 2-1 площею 4,7 кв. м, житлової кімнати 2-2 площею 14,5 кв. м, тамбуру 1-5 площею 2,7 кв. м, кухні їдальні 1-6 площею 24,2 кв. м, прихожої 1-8 площею 9,4 кв. м, холу 2-3 площею 10,1 кв. м, житлової кімнати 2-4 площею 14,0 кв. м, житлової кімнати 2-5 площею 13,3 кв. м, житлової кімнати 2-6 площею 28,9 кв. м, холу 3-1 площею 24,1 кв. м, гардеробної 3-2 площею 9,8 кв. м, гардеробної 3-3 площею 10,3 кв. м, сараю літ. «Б», гаражу літ. «Д», вбиральні літ. «В», навісу літ. «Ж», вимощення (бруківка) літ. «І», огорожі №1, хвіртки №2, воріт №3, огорожі №4, хвіртки №5, підпірної стіни №6.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судові витрати в розмірі 25 137,92 грн (двадцять п`ять тисяч сто тридцять сім гривень 92 копійки).

Відповідачу направити копію заочного рішення суду, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення суду або апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги заочного рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, відповідачем може бути оскаржене заочне рішення суду в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, відповідачем з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, іншими учасниками справи з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину заочного рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 29 грудня 2025 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко