ПОСТАНОВА

Іменем України

29 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 386/1397/25

провадження № 22-ц/4809/1696/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І. О.,

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Сонячне»,

відповідачі - Селянське (фермерське) господарство «Артур», ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Сонячне» до Селянського (фермерського) господарства «Артур», ОСОБА_1 про визнання права володіння та права цільового користування земельною ділянкою на підставі договору встановлення емфітевзису, визнання недійсним договору оренди землі та витребування з незаконного володіння та користування земельної ділянки, за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Сонячне» на ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2025 року (суддя Гут Ю. О.).

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст заяви, обґрунтування вимоги, предмет позову

04.09.2025р Константінов О.Ф., який діє в інтересах ФГ «Сонячне», звернувся до Голованівського районного суду Кіровоградської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Артур», ОСОБА_1 про визнання право володіння та право цільового користування земельної ділянки на підставі договору встановлення емфітевзису, визнання недійсним договір оренди землі та витребування з незаконного володіння та користування земельної ділянки.

Одночасно з позовом подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити С(Ф)Г «Артур» вчиняти будь-які дії спрямовані на вирощення, збір, знищення врожаю, сільськогосподарської продукції на земельній ділянці сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,5937 га, кадастровий номер :02:000:0318, яка розташована на території Роздольської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представником вказано, що 19 червня 2013 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Сонячне» укладено договір встановлення емфітевзису щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, відносно якої порушений судовий спір.

Спірна земельна ділянка належить ОСОБА_1 на праві власності, згідно свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області від 13.06.2013.

У 2025 році ФГ «Сонячне» під час виконання сільськогосподарських робіт на визначеній земельній ділянці, дізналося, що вона орендована Селянським фермерським господарство "АРТУР", що підтверджується відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином позивач втратив доступ до земельної ділянки, яка підставно перебуває в його користуванні згідно договору встановлення емфітевзису.

Сторона в позові вказує, що у правовстановлюючому документі, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та який подавався приватному нотаріусу при посвідчені договору емфітевзису, виявлена помилки (описка) в кадастровому номері.

За відповідями Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 20.06.2025 та 16.07.2025 на адвокатські запити повідомлено, що свідоцтво про право власності індексний номер 4845447, серії САА №369530 13.06.2013 року ОСОБА_1 було видано у зв`язку з тим, що відбувся поділ земельної ділянки згідно свідоцтва про спадщину зареєстрованого в реєстрі за №1563 від 17.11.2012 року та виділено цілу частку.Свідоцтво про спадщину на ім`я ОСОБА_1 видано на 1/3 частку. Реєстраційною службою Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області 13.06.2013 року було зареєстровано право власності №369530, ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності індексний номер CAA кадастровий номер серії 4845447, :02:000:0318. При реєстрації була допущена помилка та вказаний кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0318 замість :02:000:0318.

Таким чином, ФГ «Сонячне» з квітня 2025 року втратило доступ до земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :02:000:0318, яка розташована на території Роздольської сільської ради, Голованівського району, Кіровоградської області та яка була передана ОСОБА_1 позивачу у володіння та цільове користування на підставі договору встановлення емфітевзису, укладеного між власником ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Сонячне» від 19.06.2013, посвідченого приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області, реєстровий номер 1020 від 19.06.2013.

Земельна ділянка перебуває у незаконному володінні та користуванні С(Ф)Г "АРТУР", як стверджує позивач, на підставі недійсного договору оренди землі.

Вважає, що існує загроза ускладнення виконання рішення суду у даній справі, оскільки відповідачем на спірній земельній ділянці вже вчинені дії по знищенню посівів сільськогосподарської продукції ФГ «Сонячне» та здійснюється вирощення сільськогосподарської продукції врожаю 2025, 2026 років.

У разі задоволення позовних вимог ФГ «Сонячне», виконання відповідного рішення суду про витребування земельної ділянки у володіння та користування позивача буде ускладнено, оскільки: земельна ділянка засіяна С(Ф)Г «АРТУР» , без достатньої на те правової підстави (в разі визнання судом недійсним відповідного договору оренди землі), на земельній ділянці буде знаходитися засіяна/вирощена сільськогосподарська продукція або об`єкти незавершеного сільськогосподарського виробництва, що в своїй сукупності є перешкодою для ФГ «Сонячне» для подальшого використання земельної ділянки у відповідний сільськогосподарський період, оскільки належність вищевказаної продукції або об`єкта незавершеного сільськогосподарського виробництва є спірною.

Тому, забезпечення позову у спосіб обраний позивачем є доволі обґрунтованим, направлений на запобігання спричиненню значної шкоди/збитків законному користувачу, пов`язаних із неможливістю використання земельної ділянки у найближчий наступний сільськогосподарський період, якщо позовні вимоги будуть задоволені.

Судове рішення

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2025 року у задоволенні заяви Константінова Олексія Федоровича, який діє в інтересах ФГ «Сонячне», про забезпечення позову, відмовлено.

Суд першої інстанції виснував, що виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням спірних правовідносин, які виникли між сторонами, зважаючи на те, що позивачем не доведено розумності та доцільності такого забезпечення, не доведено, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може реально ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не встановлена співмірність вказаних у заяві видів забезпечення позову позовним вимогам, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга

Не погоджуючись з судовим рішенням, стороною позивача подана апеляційна скарга, якою просить про скасування ухвали Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2025 року у справі № 386/1397/25 за позовом Фермерського господарства «Сонячне» до Селянського (фермерського) господарства «Артур», ОСОБА_1 про визнання права володіння та права цільового користування земельної ділянки на підставі договору встановлення емфітевзису, визнання недійсним договору оренди землі та витребування з незаконного володіння та користування земельної ділянки. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву Константінова Олексія Федоровича, який діє в інтересах ФГ «Сонячне», про забезпечення позову шляхом заборони Селянському (фермерському) господарству «Артур» вчиняти будь-які дії, спрямовані на посів, вирощування, збір, знищення врожаю, сільськогосподарської продукції на земельній ділянці сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,5937 га, кадастровий номер :02:000:0318, яка розташована на території Роздольської сільської ради, Голованівського району, Кіровоградської області, до набрання законної сили рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області у справі № 386/1397/25.

В обґрунтування оскарження вказує про порушення норм права судом першої інстанції, не врахування всіх аспектів заяви про забезпечення позову. Суд формально зазначив про відсутність доказів, не врахувавши надані позивачем документи (договір емфітевзису, відповіді на запити, витяги з реєстрів), які підтверджують існування спору та загрозу.

Спірна земельна ділянка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області від 13.06.2013.

Від дня укладення договору по квітень 2025 року, ФГ «Сонячне» безперешкодно користувалося земельною ділянкою на умовах та в порядку, передбаченому договором встановлення емфітевзису від 19 червня 2013 року.

У 2025 році позивач фактично втратив доступ до земельної ділянки, якою тепер користується відповідач, через помилку у правовстановлюючому документі, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, який подавався приватному нотаріусу при посвідчені договору емфітевзису, допущена описка в кадастровому номері.

ОСОБА_1 , скориставшись спірною обставиною, у квітні 2025 року, на підставі даних відомостей у ДРРП передав в оренду земельну ділянку СФГ «АРТУР».

Як підтверджується доводами позовної заяви та наданими разом з позовною заявою доказами, земельна ділянка перебуває у незаконному володінні та користуванні С(Ф)Г «АРТУР» на підставі недійсного договору оренди землі.

Сторона позивача впевнена, що наявна загроза ускладнення виконання рішення суду у даній справі, оскільки відповідачем на визначеній земельній ділянці вже вчинилися дії стосовно знищення посівів сільськогосподарської продукції ФГ «Сонячне» та вчиняються дії з вирощення сільськогосподарської продукції врожаю 2025, 2026 років.

У разі задоволення позовних вимог ФГ «Сонячне», виконання відповідного рішення суду про витребування земельної ділянки у володіння та користування ФГ «Сонячне» буде ускладнено, оскільки: земельна ділянка засіяна з боку С(Ф)Г «АРТУР», що здійснено без достатньої на те правової підстави (в разі визнання судом недійсним відповідного договору оренди землі), на земельній ділянці буде знаходитися засіяна/вирощена сільськогосподарська продукція або об`єкти незавершеного сільськогосподарського виробництва, що в своїй сукупності є перешкодою для ФГ «Сонячне» для подальшого використання земельної ділянки у відповідний сільськогосподарський період, оскільки належність вищевказаної продукції або об`єкта незавершеного сільськогосподарського виробництва є спірною.

Сторона позивача наполягає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки, заявник вимагає тимчасово заборонити вчиняти зі спірним нерухомим майном дії, направлені на ускладнення виконання чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди/ збитків позивачу, пов`язаних із неможливістю використання земельної ділянки у найближчий наступний сільськогосподарський період в разі задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції помилково взяв за основу те, що позивач не довів наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та що захід забезпечення позову не є співмірним позовним вимогам.

Таким чином, суд безпідставно виснував, що заборона СФГ «Артур» вчиняти дії на земельній ділянці (посів, вирощування, збір, знищення врожаю) не є співмірною позовним вимогам, так як позов не має "майнового характеру". Позовні вимоги ФГ «Сонячне» стосуються витребування земельної ділянки з незаконного володіння та користування, що є майновим правом на користування сільськогосподарською землею для товарного виробництва, а заборона вчиняти дії є тимчасовим заходом, спрямованим на збереження статусу ділянки до вирішення спору по суті. Цей захід є адекватним та належним, оскільки негативні наслідки від його застосування (тимчасове обмеження дій відповідача) значно менші за потенційні збитки позивача від невжиття забезпечення (втрата можливості використання ділянки в сільськогосподарський сезон, знищення посівів та накопичення спірної продукції).

Суд не дослідив та не врахував очевидну реальну загрозу, яку створюють дії СФГ «Артур» (знищення посівів позивача та вирощування власної продукції на ділянці), що призведе до утруднення виконання рішення суду у разі його задоволення.

Відзив

Відповідачем С(Ф)Г «Артур» поданий відзив, за яким просить апеляційну скаргу Фермерського господарства «Сонячне» на ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2025р у цивільній справі № 386/1397/25 залишити без задоволення, а ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2025р у справі № 386/1397/25 залишити без змін.

Вказує, що оскаржувана позивачем ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ФГ «Сонячне» не містить обґрунтувань в чому полягає неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, а наведені доводи зведені до незгоди з висновками суду по суті ухваленого судового рішення та власних трактувань фактичних обставин, що мають значення для правильного і законного вирішення скарги.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Більш того, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися майном, призведе до незворотних наслідків.

ОСОБА_1 на час укладення договору встановлення емфітевзису від 19.06.2013р був членом Фермерського господарства «Сонячне», а доказів того, що належна ОСОБА_1 на праві власності земельна ділянка використовувалася ФГ «Сонячне» на умовах оренди, позивачем не надано.

Відсутність у позивача законного права та/або законного інтересу, яке він вважає порушеним (безвідносно до помилкового чи безпомилкового кадастрового номеру), свідчить про відсутність у позивача «легітимного сподівання» та «правомірних очікувань» щодо майна, яким є спірна земельна ділянка.

Згідно умов п. 1.1. договору встановлення емфітевзису, позивачу було передано право володіння та цільового користування земельною ділянкою площею 1,5937 га, що розташована на території Роздольської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0318, для сільськогосподарських потреб (емфітевтичне право), зберігаючи за собою право розпорядження нею.

А в оренді СФГ «Артур» перебуває земельна ділянка розміром 1,5937 га, кадастровий номер :02:000:0318, яка розташована на території Роздольської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, (договір оренди землі від 07.04.2025 року). Право оренди СФГ «Артур» на зазначену земельну ділянку 11.04.2025 р. зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно даних в Державному реєстрі речових прав, у інших осіб відсутнє право користування цією земельною ділянкою. Дані обставини не спростовуються і визнаються позивачем. Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються, доки не доведено протилежне, тобто, державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права.

Відповідач уклав з власником земельної ділянки ОСОБА_1 договір оренди землі від 07.04.2025 року, прийняв за актом приймання-передачі земельну ділянку, здійснив державну реєстрацію свого права оренди земельної ділянки і на законних підставах, не порушуючи прав інших осіб, включаючи позивача, здійснює правомірне користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0318.

Заходи забезпечення позову, про які просить позивач, не є співмірними заявленим позовним вимогам. По суті, апеляційна скарга на оскаржувану ухвалу суду, як і заява про забезпечення позову, мотивовані виключно припущеннями позивача про можливе порушення його прав у майбутньому, а також про ймовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Рух справи

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Сонячне» на ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2025 року; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21 листопада 2025 року справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Сонячне» на ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2025 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 22 грудня 2025 року.

Позиція сторін у суді апеляційної інстанції

Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд, у судове засідання не з`явилися, заяв/клопотань щодо відкладення розгляду справи, не подавали. Навпаки, представник позивача/апелянта 22.12.2025р подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони.

За таких умов та в порядку ст. 372 ЦПК, наявні підстави для вирішення справи без участі сторін.

Дата судового рішення

Розгляд даної справи здійснювався без учасників справи, а тому ухвалення судового рішення є дата складання повного судового рішення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За правилами ч.ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Норми права застосовані судом

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову, обґрунтувати заяву та підтвердити її доказами, а також довести наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви апеляційного суду

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, реальність загрози істотного ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту порушених прав позивача.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від відповідальності та виконання можливого рішення суду, ухваленого проти нього.

Одним з принципів цивільного судочинства, перерахованих у ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є змагальність, суть якого полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Обставини, які наводяться позивачем в обґрунтування необхідності забезпечення позову, підлягають доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності відповідних фактичних обставин.

Такий стандарт доказування не можна зводити до абсолютного припущення, коли саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання до суду доказів, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Учасник справи, який стверджує про певну обставину і має доказ істинності свого твердження, діючи добросовісно, має надати суду такий доказ.

Предметом позову у цій справі є визнання право володіння та право цільового користування земельної ділянки на підставі договору встановлення емфітевзису, визнання недійсним договір оренди землі та витребування з незаконного володіння та користування земельної ділянки.

Тобто, предметом спору є правомірність вибуття спірної земельної ділянки з користування позивача та набуття такого права відповідачем.

Обґрунтовуючи підстави для застосування забезпечення позову, представник ФГ «Сонячне» наполягав, що виконання відповідного рішення суду про витребування земельної ділянки у володіння та користування ФГ «Сонячне» буде ускладнено, оскільки: земельна ділянка засіяна з боку С(Ф)Г "АРТУР" без достатньої правової підстави (в разі визнання судом недійсним відповідного договору оренди землі), на земельній ділянці буде знаходитися засіяна/вирощена сільськогосподарська продукція або об`єкти незавершеного сільськогосподарського виробництва, що в своїй сукупності є перешкодою для ФГ «Сонячне» подальшого використання земельної ділянки у відповідний сільськогосподарський період, оскільки належність вищевказаної продукції або об`єкта незавершеного сільськогосподарського виробництва є спірною, перешкоджання спричинення значної шкоди/ збитків позивачу, пов`язаних із неможливістю використання земельної ділянки у найближчий наступний сільськогосподарський період у разі задоволення позовних вимог.

Місцевий суд правильно вказав, що вимог про вжиття заходів, які пов`язувались із обмеженням здійснення права власності, заява не містить. У заяві є припущення, а не впевнене переконання, яким чином невжиття зазначених у заяві заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення прав позивача на оренду земельних ділянок, не надано жодних доказів на підтвердження доводів заяви, виказане бачення сторони, практична сторона повернення спірної ділянки, у разі задоволення позову.

Заявлений спосіб забезпечення позову є достатньо обтяжливим, який спричиняє істотні обмеження прав відповідача щодо спірного майна і вочевидь створить негативні наслідки для реального користувача, коли право позивача на спірну землю тільки доводиться і настання для нього негативних наслідків на даній стадії розгляду, є лише припущенням. Позивач не навів достатніх та вагомих доводів на обґрунтування необхідності застосування саме такого заходу забезпечення, коли користувачем землі є відповідач, який на підставі договору оренди землі здійснює господарську діяльність. Оспорювання правочину, не є безумовною підставою заборонити діяльність юридичній особі. Вимог про заборону дій власника, заява не містить.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача про можливе заподіяння шкоди, неможливість безперешкодного відновлення користування землею позивачем, не може бути прийнято як обґрунтоване, так як фактичним користувачем є С(Ф)Г «Артур», який до вирішення спору не повинен зазнавати шкоди, натомість позивач має великий спектр можливостей, у разі задоволення позову, на відновлення порушеного права, вимагати компенсаційні виплати.

З огляду на вказане, місцевий суд правильно вирішив заяву про забезпечення позову, оскільки позивач не довів достатніми доказами наявність реальних ризиків того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 вказано: «[…] співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам […]. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів […]. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, рішення на користь позивача, безумовно відновить його права як користувача, а завдані збитки, в разі наявності, в порядку ст. 15,16 ЦК в обраний спосіб будуть підлягати захисту.

Натомість, втрати, які зазнає відповідач, в разі відмови у задоволенні позову, є значно обтяжливішими для сторони, яка реально здійснює господарську діяльність на спірній землі.

Тому, за вищевикладеного, враховуючи позицію сторін, без з`ясування доказів за предметом позову, колегія суддів дійшла висновку про підставність відмови у задоволенні позову судом першої інстанції. Незгода з судовим рішенням апелянта, є власне бачення спірних обставин і безумовність в законності позовних вимог, які на даній стадії розгляду не можуть бути оцінені колегією суддів.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного суду виснує, що суд першої інстанції дав правильну оцінку доводам позивача та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі є аналогічними доводам заяви до суду першої інстанції про забезпечення позову та не спростовують висновків суду, правильно викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, зводяться до незгоди заявника з висновками суду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Сонячне» залишити без задоволення, а ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний