Справа № 295/5760/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"26" листопада 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Житомирського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

Житомирський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою, за змістом якої просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського обласного центру зайнятості 1419,35 грн суму виплаченої допомоги по безробіттю та 3028,00 грн сплаченого судового збору.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що в період з 06.05.2020 по 21.08.2020 на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості як безробітний перебував ОСОБА_1 . У зв`язку з відсутністю підходящої роботи ОСОБА_1 був наданий статус безробітного і в період знаходження на обліку, він отримував допомогу по безробіттю.

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 508 від 28.10.2020 встановлено, що в період перебування на обліку в Житомирському обласному центрі зайнятості, ОСОБА_1 з 08.07.2020 по 20.07.2020 працевлаштувався в Товариство з обмеженою відповідальністю «АУТ УЛЬТРА» на посаду - охоронник та відповідно з моменту працевлаштування набув статус зайнятої особи.

Таким чином відповідач у період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю станом на 08.07.2020 належав до категорії зайнятого населення та не мав права на отримання допомоги по безробіттю.

Вказаними діями відповідач завдав майнової шкоди позивачу в розмірі 1419,35 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Ухвалою від 29.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача Литвинюк В.В. подав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності , позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду (а.с.56).

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

У призначені судові засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається, відповідно до наказу Міністерства економіки України №3908 "Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості" від 18 жовтня 2022 року реорганізовується Житомирський міський центр зайнятості шляхом приєднання до Житомирського обласного центру зайнятості (а.с. 22-23).

Судом встановлено, що 06.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Житомирського міського центру зайнятості із заявою про надання/поновлення йому статусу безробітного та із заявою про призначення/поновлення виплати допомоги по безробіттю, у зв`язку з відсутністю підходящої роботи 06.05.2020 йому було надано статус безробітного (а.с.7,8,9,17).

06.05.2020 ОСОБА_1 призначена допомога по безробіттю (а.с.18-19).

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 508 від 28.10.2020 встановлено, що в період перебування на обліку в Житомирського міському центру зайнятості, ОСОБА_1 з 08.07.2020 по 20.07.2020 перебував у трудових відносинах з ТОВ «АУТ УЛЬТРА»(а.с. 12).

Перебування відповідача у трудових відносинах з ТОВ «АУТ УЛЬТРА» в період з 08.07.2020 по 20.07.2020 підтверджуються наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу №АУ000000561 від 07.07.2020 та наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) №АУ000000561 від 20.07.2020 (а.с. 10,11).

Перебуваючи на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості, ОСОБА_1 у період з 08.07.2020 по 21.08.2020 отримав допомогу по безробіттю в розмірі 1419,35 грн. (а.с.13).

З метою досудового врегулювання спору Житомирським міським центром зайнятості відповідачу ОСОБА_1 було направлено претензію №4364/08 від 30.10.2020 з вимогою повернути кошти в сумі 1419,35 грн. з попередженням про вирішення питання повернення зазначених коштів в судовому порядку у разі відмови повернути їх добровільно (а.с.14).

Отримавши претензію з вимогою про повернення коштів, ОСОБА_1 не повернув безпідставно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 1419,35 грн. (а.с.20).

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, судом враховано, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнодержавного соціального страхування на випадок безробіття.

Пунктом 1 ст. 1 вказаного закону передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 2 частини 1 ст. Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або індивідуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (тут і надалі у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Частиною 2 статті 36 вказаного Закону передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до вимог ч. 3 статті 36 вказаного Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-УІ (далі - Закон №5067-VI) передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 633 України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Згідно ч. 1 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що особа, яка працює за цивільно-правовим договором, не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю, через що права позивача щодо неповернення відповідачем незаконно отриманої нею допомоги по безробіттю є порушеними.

Укладаючи трудовий договір з ТОВ «АУТ УЛЬТРА» відповідач повинен був усвідомлювати наслідки укладення такого договору, метою якого є отримання грошової винагороди за виконану роботу.

Таким чином, відповідач порушив положення частини другої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення», частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», не повідомивши спеціалістів центру зайнятості про свою зайнятість, виконання роботи, за яку отримував винагороду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на те, що відповідач не повідомив позивача про перебування у трудових відносинах, виплачені йому кошти в повному обсязі добровільно не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00грн.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського обласного центру зайнятості отриману допомогу по безробіттю в розмірі 1419 (одну тисячу чотириста дев`ятнадцять) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського обласного центру зайнятості судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Житомирський обласний центр зайнятості, адреса місцезнаходження: 10001, м.Житомир, вул. Київська,83,

.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 18.12.2025