УХВАЛА

30 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 554/911/24

провадження № 61-16360ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Ігнатенка В. М., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду

від 24 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. У січні 2024 року ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до суду з позовом, у якому просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1/4039139 від 04 листопада 2020 року в розмірі 162 897,79 грн.

2. Позов мотивувало неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за укладеним кредитним договором, права кредитора за яким ТОВ «Глобал Спліт» набуло на підставі договору про відступлення права вимоги від 29 серпня 2023 року.

3. Рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 07 травня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Глобал Спліт» задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором №1/4039139 від 04 листопада 2020 року в розмірі 162 897,79 грн, а також витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 028,00 грн.

4. Постановою від 24 листопада 2025 року Полтавський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 07 травня 2025 року скасував і ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором № 1/4039139 від 04 листопада 2020 року в розмірі 123 295,80 грн, а також судовий збір у розмірі 1 187,73 грн.

Узагальнені доводи касаційної скарги

5. 24 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

6. Заявниця як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (про відсутність правових підстав для дострокового стягнення споживчого кредиту за кредитним договором, строк виконання якого не настав) та постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц (про те, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону).

Позиція Верховного Суду

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

8. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

9. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до

ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

10. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

12. Ціна позову у цій справі становить 162 897,79 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн).

13. Отже ця справа, виходячи з ціни позову, за загальним правилом належить до категорії справ, рішення у яких відповідно до пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

14. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

15. ОСОБА_1 посилається на підставу, передбачену підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

16. Так заявниця зазначила, що внаслідок незалучення до участі в цій справі банку, в якому вона отримала кредит, вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, оскільки через незалучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони (стаття 54 ЦПК України).

17. Водночас ОСОБА_1 не зазначила, які саме обставини та при розгляді якої саме іншої справи вона позбавлена можливості спростувати, в зв`язку з чим існування підстави, визначеної підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не доведено.

18. Також у касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що під терміном «фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики», що застосовується у підпункті «а» пункту 2 частини третьої 8 статті 389 ЦПК України, як одна з умов для касаційного оскарження рішень у справах, з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, необхідно розуміти, що певне явище, рішення чи документ має основоположну, вирішальну роль у тому, щоб забезпечити однакове застосування законів усіма судами та органами влади, тобто узгоджений підхід до застосування норм права, щоб у схожих ситуаціях суди та інші органи ухвалювали подібні рішення, а не суперечливі. Проте в цій справі під час апеляційного перегляду судом допущено помилки, які не відповідають вказаним критеріям, а тому рішення суду апеляційної інстанції має бути приведено у відповідність із узгодженим підходом до застосування норм права, що у цілому має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для мене, як учасниці справи, яка подає цю касаційну скаргу.

19. Втім колегією суддів не встановлено фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики та вирішення в межах цієї справи новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.

20. Щодо посилання заявниці на те, що справа має для неї виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування.

21. Саме по собі незадоволення сторони результатом розгляду справи або незгода з правовою позицією судів попередніх інстанцій не створює винятковості та не може бути підставою для відкриття касаційного провадження.

22. Тож ОСОБА_1 не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має виняткове значення, а сама по собі вказівка на це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у справі, з ціною позову, що не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

23. Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

24. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

25. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

26. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

27. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

28. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

29. З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, а підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак В. М. Ігнатенко Д. Д. Луспеник