Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2-н/711/1188/25
У Х В А Л А

15.12.2025 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши заяву комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 боргу за водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, яка утворилась станом на 01.11.2025, у розмірі 67562 грн. 73 коп., витрат на сплату судового збору у сумі 302 грн. 80 коп., а всього 67865 грн. 53 коп.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ у наказаному провадженні законодавцем визначено у Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині першій статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з пунктом 3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, згідно з п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у частині, що не суперечить нормам чинного цивільного процесуального законодавства, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг.

Також, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються і перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України).

Таким чином, якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Так, із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається, що заявник звернувся з вимогою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, яка утворилась станом на 01.11.2025, у розмірі 67562 грн. 73 коп.

Відповідно до наданої заявником довідки про нарахування плати та розмір платежів за період з 01.01.2020 по 01.11.2025 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який відкрито на ОСОБА_1 , заборгованість, станом на 01.11.2025, становить 67562 грн. 73 коп., з яких: 362 грн. 84 коп. - абонентська плата, 393 грн. 40 коп. - абон. плата; 32971 грн. 30 коп. - холодна вода, 33835 грн. 19 коп. - водовідведення, тобто та сума, яку заявник просить стягнути з боржника на свою користь. Крім того, у даній довідці в стовпці «нарахування» за період з 01.01.2020 по 01.11.2025 зазначено - 65658 грн. 58 коп., з яких: 517 грн. 04 коп. - абонентська плата (водовідведення), 726 грн. 70 коп. - абон. плата; 33163 грн. 84 коп. - холодна вода, 31251 грн. 00 коп. - водовідведення.

Заявник у своїй заяві вказує, що стягнення боргу за попередній період задоволено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.10.2019 у справі № 711/4372/19.

Так, судовим рішенням від 09.10.2019 у справі № 711/4372/19 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за водопостачання та водовідведення, що виникла за період з 01.06.2017 по 01.05.2019, в сумі 7791 грн. 20 коп., інфляційні збитки - 72 грн. 53 коп., 3 % річних в сумі 391 грн. 87 коп., а всього на загальну суму 8255 грн. 60 коп.

Водночас, станом на 01.01.2020 борг по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який відкрито на ОСОБА_1 , уже складав 12983 грн. 79 коп., з яких: 5955 грн. 71 коп. - холодна вода, 7028 грн. 08 коп. - водовідведення, тобто нарахування боргу починається не з нульового показника, а з суми 12983 грн. 79 коп., що позбавляє суд можливості встановити, за який саме період утворився борг та в сукупності з загальним розміром заборгованості свідчить про наявність спору про право. У свою чергу, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише у порядку позовного провадження.

Водночас, п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Крім того, з наданої заявником довідки про нарахування плати та розмір платежів за період з 01.01.2020 по 01.11.2025 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який відкрито на ОСОБА_1 , вбачається, що в стовпці «оплата» наявні відомості про те, що щомісячні платежі періодично вносились споживачем у більшому розмірі ніж щомісячні нарахування за надані послуги водопостачання та водовідведення (наприклад, у лютому 2022 року нараховано за холодну воду - 496 грн. 87 коп., а оплачено - 1107 грн. 88 коп.; у грудні 2022 року нараховано за холодну воду - 496 грн. 87 коп., а оплачено - 3563 грн. 26 коп., у грудні 2022 року нараховано за водовідведення - 495 грн. 14 коп., а оплачено - 2988 грн. 76 коп.).

Тобто, вказані вище обставини позбавляють суд можливості встановити, в рахунок чого (за які саме послуги/в рахунок погашення заборгованості на виконання судового рішення від 09.10.2019 у справі № 711/4372/19) надавачем послуг зараховувались сплачені споживачем кошти, що свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Суд також звертає увагу заявника на те, що відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За приписами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Крім того, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Частиною другою статті 167 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З огляду на викладене вище, при розгляді даного питання в наказному провадженні, з урахуванням доданих до заяви про видачу судового наказу документів, суд фактично позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність спору про розмір заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, а також всі обставини і підстави для правильного та об`єктивного розгляду.

Таким чином, вивчивши заяву КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, оскільки із заявлених вимог вбачається спір про право.

Отже, доводи, що наведені у заяві, не знайшли свого підтвердження відповідно належними та допустимими доказами, а тому суддя приходить до висновку про те, що наявні підстави, зокрема визначені п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 163, 165, 166, 167, 260-261, 353-355 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 боргу за водопостачання та водовідведення.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися до суду з аналогічними вимогами у спрощеному позовному провадженні.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено і підписано суддею 15.12.2025.

Суддя: С. М. Позарецька