Справа № 591/2769/24
Провадження № 2/591/469/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Кирионенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ «СУМИХІМПРОМ» 19 березня 2024 року звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 і свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 вересня 2008 року між позивачем та відповідачкою укладено договір позики на придбання житла № 46П (з додатковою угодою № 1 від 12 березня 2018 року).

Загальна сума позики на момент його укладання становила 250766,00 грн. На виконання умов договору позивачем здійснено перерахування грошових коштів на користь відповідачки у сумі 250766,00 грн. Вказана сума позики видавалась працівнику ОСОБА_1 на термін до 10 років включно з 04 серпня 2008 року по 03 вересня 2018 року включно.

Додатковою угодою № 1 від12 березня 2018 року до договору позики від 04 вересня 2008 року, сторони дійшли згоди продовжити строк повернення позики до 31 грудня 2023 року.

Враховуючи дату закінчення строку дії договору (31 грудня 2023 року) та положення п.2.4 Договору, відповідачка була зобов`язана погасити заборгованість у повному обсязі до 10 січня 2024 року включно, однак свого обов`язку не виконала, чим порушила умови Договору.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики на придбання житла № 46П від 04 вересня 2008 року в сумі 250766 грн. 00 коп. та 3762 грн. 00 коп. судового збору.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2024 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначене судове засідання на 20 червня 2024 року о 13 год. 30 хв.

06 травня 2024 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому вона заперечує проти позову зважаючи на наступне. Так зазначає, що заявляючи позовну вимогу про стягнення заборгованості, позивач у березні 2024 року звернувся до суду із даним позовом. Як на підставу позовних вимог посилається на укладений 04 вересня 2008 року договір №46П позики на придбання житла, відповідно до якого позивач передав відповідачу на термін до 10 років по 03 вересня 2018 року включно позику у розмірі 250766 грн., а також додаткову угоду №1 до договору №46П від 04 вересня 2008 року, яка укладена 12 березня 2018 року, якою подовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року.

Разом із цим, відповідач вважає додаткову угоду, яка укладалася 12 березня 2018 року, недійсною та такою, яка не створює жодних юридичних наслідків у зв`язку із наступним.

Зазначена додаткова угода була підписана позивачем в особі керуючого санацією Нікітіним Д.В., який діяв на підставі ухвали Господарського суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року по справі №5021/2509/2011, про що зазначено в самій додатковій угоді. Пунктом 7 резолютивної частини ухвали Господарського суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року суд постановив призначити керуючим санацією у справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром» арбітражного керуючого Нікітіна Д.В. (свідоцтво Міністерства юстиції України № 1811 від 06.07.2017, 40024, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 36, оф. 2). Разом із цим, постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року ухвалу Господарського суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року по справі №5021/2509/2011 в частині зокрема призначення керуючим санацією арбітражного керуючого Нікітіна Д.В. скасовано.

Додаткова угода №1 від 12 березня 2018 року, якою продовжено строк повернення позики до 31 грудня 2023 року, підписана від імені позивача особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, отже, строк повернення позики відповідно до пунктів 1.5 та 2.4 Договору закінчився 13 вересня 2018 року.

Відтак, строк повернення позики за договором позики від 04 вересня 2008 року було визначено сторонами до 13 вересня 2018 року, позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, а саме в березні 2024 року (понад п`ять років). За таких обставин, враховуючи вищевикладене, відповідач робить відповідну заяву про застосування строку позовної давності.

Крім цього, слід окремо звернути увагу суду на наступне. Пунктом 5.3.4 договору позики від 03 вересня 2008 року передбачено право позивача звільнення відповідача з підприємства, крім скорочення чисельності штату.

Сторонами договору вказаним пунктом договору встановлено умови, при яких сторони перебувають у взаємозалежних відносинах, а саме позивач має право на звільнення відповідача з будь-яких підстав, зокрема неналежного ставлення до роботи, прогулу і так далі, окрім скорочення чисельності штату, що є своєрідною гарантією, забезпеченням виконання зобов`язань щодо повернення позики.

Одночасно із цим, пунктом 2.7 Договору передбачено, що на випадок скорочення чисельності працівників позикодавця, смерті позичальника або отримання ним на виробництві інвалідності 1-ї або 2-ї групи позика може бути списана адміністрацією позикодавця за погодженням з профспілковим комітетом за рахунок власних коштів позикодавця.

Попри це, позивачем грубо порушено пункт 5.3.4 договору, а саме згідно наказу №159 від 30 червня 2020 року про припинення трудового договору за скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України звільнено відповідача із займаної посади, чим позбавлено не тільки засобів для існування, а й можливостей виконання зобов`язань щодо повернення позики.

При підписанні обхідного листка відповідач підіймала питання перед керівництвом позивача щодо законності власного звільнення, нагадувала про наявність зобов`язань за договором позики, проте відповідача на той момент запевняли, що позика буде списана згідно пункту 2.7 Договору. За таких обставин, у зв`язку із грубим порушенням умов договору позивачем, позовні вимоги задоволенню не підлягають, а позика має бути списана відповідно до вимог пункту 2.7 Договору позики №46П від 04 вересня 2008 року.

Враховуючи вказане, просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позову та здійснити розподіл судових витрат (а.с. 26-28).

20 червня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 16 вересня 2024 року у зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання.

16 вересня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 10 грудня 2024 року у зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання.

10 грудня 2024 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в колегіальному розгляді кримінального провадження, розгляд справи відкладено до 24 грудня 2024 року 10 год. 30 хв.

В зазначене судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Від представника відповідачки надійшла заява, в якій просить розгляд справи здійснити без участі відповідачки та її представника, у позові відмовити з підстав, що викладені у відзиві на позов.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 вересня 2008 року між ПАТ «СУМИХІМПРОМ» та ОСОБА_1 укладено договір позики на придбання житла № 46П (далі - Договір позики), за умовами якої позикодавець передає у власність другій стороні Позичальнику, а Позичальник зобов`язується повернути у встановлені строки Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (Позики) (п. 1.1). Загальна сума договору становить 250766,00 грн. (п.4.1.).

За умовами п. 1.5, 1.6 Договору позики позика видається працівнику Позикодавця (Позичальнику) на термін до 10 років включно з 04 вересня 2008 року по 03 вересня 2018 року включно. Позика має цільове призначення і видається працівнику Позикодавця (Позичальнику) виключно на придбання житла.

Згідно п. 2.4 Договору позики погашення позики проводиться в термі 10 (десять) календарних днів з моменту закінчення строку дії договору.

У відповідності до п. 2.7 Договору позики на випадок скорочення чисельності працівників Позикодавця, смерті Позичальника або отримання ним на виробництві інвалідності 1-ї та 2-ї групи Позика може бути списана адміністрацією Позикодавця за погодженням з профспілковим комітетом за рахунок власних коштів Позикодавця.

У пункті 9.4. Договору позики сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 03 вересня 2018 року (а.с. 6-7).

На виконання умов договору позивачем здійснено перерахування грошових коштів на користь відповідачки у сумі 250766,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13431 від 04 серпня 2008 року (а.с.9).

Додатковою угодою № 1 від12 березня 2018 року до договору № 46П від 04 вересня 2008 року позики на придбання житла сторони дійшли згоди продовжити строк повернення позики до 31 грудня 2023 року. Від імені ПАТ «Сумихімпром» додаткова угода була укладена Керуючим санацією Нікітіним Д.В. , який діяв на підставі ухвали Господарського суду Сумської області від 06 жовтня 2017 року по справі № 5021/2509/2011 та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (а.с. 8).

Враховуючи дату закінчення строку дії договору (31 грудня 2023 року) та положення п.2.4 Договору позики, відповідачка була зобов`язана погасити заборгованість у повному обсязі до 10 січня 2024 року включно, однак свого обов`язку не виконала, чим порушила умови укладеного з позивачем правочину.

30 червня 2020 року на підставі наказу (розпорядження) № 159 ПАТ «Сумихімпром» ОСОБА_1 звільнена з підприємства за скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.28).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідачка свої зобов`язання по поверненню суми позики не виконала.

Заперечуючи проти позовних вимог, вона посилається на те, що Додаткова угода №1 від 12 березня 2018 року, якою продовжено строк повернення позики до 31 грудня 2023 року, підписана Керуючим санацією Нікітіним Д.В., який не мав законних підстав підписувати вказану угоду.

Так, підписуючи Додаткову угоду №2 від 12 березня 2018 року до Договору позики №27П від 07 травня 2008 року Керуючий санацією - Нікітін Д.В. діяв на підставі ухвали Господарського суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року по справі №5021/2509/2011 та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», про що і зазначається в самій Додатковій угоді.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Господарського суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року у справі № 5021/2509/2011 припинено повноваження керуючого санацією Лазаковича І.В. у справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром»; припинено повноваження розпорядника майна у справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром» арбітражного керуючого Марченка Р.В.; призначено керуючим санацією у справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром» арбітражного керуючого Нікітіна Д.В.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного Господарського суду від 25 квітня 2018 року, ухвалу господарського суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2017 року у справі №5021/2509/2011 в частині припинення повноважень керуючого санацією Лазаковича І.В., розпорядника майна Марченка Р.В. , перехід до загальної процедури санації без урахування особливостей провадження санації боржника його керівником відповідно до ст. 53 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», призначення керуючим санацією арбітражного керуючого Нікітіна Д.В. скасовано. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Враховуючи те, що судове рішення, яким скасовано ухвалу господарського суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року, набрало законної сили 25 квітня 2018, на час укладення додаткової угоди до Договору позики 12 березня 2018 року керуючий санацією Нікітін Д.В. мав належні повноваження діяти від імені ПАТ «СУМИХІМПРОМ», а тому доводи відповідачки не знайшли свого підтвердження.

З вказаного вбачається, погоджені сторонами умови вказаної додаткової угоди до договору позики є дійсними та строк його дії визначений 31 грудня 2023 року.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відмовити в позові через пропуск строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог в позові належить відмовити за безпідставністю.

Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Під час судового розгляду встановлено, що додатковою угодою до Договору позики від 12 березня 2018 року встановлений строк дії договору позики до 31 грудня 2023 року та у відповідності до умов п. 2.4. Договору позики обов`язок відповідачки по погашенню позики настав в термін з 01 по 11 січня 2024 року. Позивач з вказаним позовом звернувся до суду 19 березня 2024 року, а тому відсутні підстави вважати, що звернення до суду з цими позовними вимогами відбулося поза межами строку позовної давності.

Не заслуговують на увагу доводи відповідачки і з приводу того, що її звільнення за скороченням штату позивачем потягло порушення п. 5.3.4 Договору позики, оскільки позбавило засобів до існування та можливостей виконання зобов`язань.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до п.5.3.4. Договору позики з метою контролю за цільовим використанням позики, а також забезпечення виконання зобов`язань за Договором позикодавець має право на звільнення працівника з підприємства, крім скорочення чисельності штату.

В той же час укладений між сторонами правочин не містить умов, які б вказували на наслідки у виді можливого звільнення позичальника від обов`язку по поверненню суми позики як наслідок порушення умов договору позикодавцем, який є роботодавцем відповідачки, в разі звільнення працівника за скороченням штату.

Погоджені сторонами Договору позики умови можливості на випадок скорочення чисельності працівників позикодавця списання адміністрацією позикодавцем за рахунок власних коштів, наведені у п. 2.7 Договору позики, не передбачають обов`язкового характеру та визначають можливість таких дій на розсуд позикодавця.

Виходячи з викладеного, оскільки відповідачка не виконала належним чином зобов`язання за Договором № 46П позики на придбання житла від 04 вересня 2008 року, суму позики не повернула, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з неї на користь позивача заборгованість за вказаним договором у сумі 250766 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача судовий збір 3762 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» заборгованість за договором позики на придбання житла № 46П від 04 вересня 2008 року в сумі 250766 грн. 00 коп. та 3762 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «СУМИХІМПРОМ, місцезнаходження: вул. Харківська п/в 12. м. Суми, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення виготовлене 06 січня 2025 року.

Суддя А.П.Сидоренко