КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження №22-ц/824/309/2025
У Х В А Л А

12 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 761/25035/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження питання про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», яка подана представником Семенченком Русланом Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Матвєєвої Ю.О.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних,

встановив:

У липні 2023 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 1838,07 доларів США та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 01 вересня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №206-Ф/06.

За умовами п.1.1 кредитного договору, банк надав відповідачу кредит у сумі 20 000 доларів США на строк до 01.09.2006 по 31.08.2011 із сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи з 2,9 % річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2011 у справі №2-4166/11, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.11.2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по сплаті основного боргу та процентів у сумі 13 881,94 доларів США, заборгованість по сплаті пені у розмірі 797,17грн., штраф за неналежне виконання умов договору у сумі 5000 грн., та судові витрати.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору та рішення суду від 17.03.2011 року, що підтверджується виписками по рахунках, відповідно до ст. 625 ЦК України позивач має право вимагати від відповідача сплатити 3% річних від простроченої суми , а саме заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 становить 1838,08 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року у задоволенні позову ПАТ АТ «Укргазбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Семенченко Р.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, яке винесене у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неправильним дослідженням доказів та їх оцінки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначає, що заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 не погашена, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2011 року не виконано.

Зазначає, що відповідно до правової позиції в постанові Верховного Суду від 28.09.2021 року в справі759/4755/19, за змістом ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказує, що в постанові Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 року в справі №757/44680/15-ц зазначила, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном.

Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання: наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Отже, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2011 у справі №2-4166/11 вимога АБ «Укргазбанк» уже захищена та не трансформується в натуральне зобов`язання, що дає право на нарахування 3% річних.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Зазначає, що судом першої інстанції правильно застосовано правову позицію в постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 285/3536/20, відповідно до якої не допускається стягнення 3% річних, якщо не заявлена вимога про стягнення основної суми боргу.

Правила нарахування відсотків окремо встановлено ч. 10 ст. 265 ЦПК України. Ця норма не може бути замінена позовом про стягнення процентів окремо. Відсутність такого рішення означає неможливість стягнення відсотків.

Відповідно до Прикінцевих положень ЦПК України частини десята, одинадцята статті 265,частини четверта, п`ята статті 479 цього Кодексу вводяться в дію з 1 січня 2019 року. Судове рішення Верховного Суду, на яке посилається представник скаржника, стосується рішень, прийнятих до 01 січня 2019 року, оскільки вони переглядались судом касаційної інстанції у 2019 році. Отже, до 1 січня 2019 року могло відбуватись стягнення процентів та відсотків за ЦК України, але з 1 січня 2019 року лише на підставі ч. 10 ст. 265 ЦК України.

Стверджує, що з нього неодноразово стягувались суми боргу. Однак, на даний час він втратив документи через карантин та війну, позивач не може довести належним чином реальну суму стягнутого боргу, в матеріалах справи такі докази відсутні, а тому відсутні підстави для стягнення процентів на неіснуючу (недоведену) суму боргу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає зупиненню, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Отже, підставою для зупинення провадження у справі може бути прийняття палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду до свого розгляду іншої справи у подібних правовідносинах (ст. 403 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30 квітня 2025 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу про передачу справи № 754/511/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті 403 ЦПК України, зокрема, для відступу від висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23, про відсутність підстав для стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у зв`язку з тим, що можливість примусового стягнення кредитором вказаної заборгованості вичерпана.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та з боржника рішенням суду стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19 та від 29 листопада 2023 року у справі № 753/1527/22).

Натомість колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23 сформулювала інший правовий висновок щодо застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України, та вважала, що у випадку, якщо судовим рішенням вже стягнуто з боржника суму боргу, проте стягувач вичерпав можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий документ на виконанні не перебуває, зобов`язання вважається натуральним, а отже, стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, неможливе.

Велика Палата Верховного Суду вважала мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, обґрунтованими й такими, що містять підстави для прийняття справи до провадження Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо вирішення питання про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин наявності судового рішення, яке не може бути звернене до виконання.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2025 року прийнято до розгляду справу № 754/511/23 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З матеріалів даної справи вбачається, що предметом спору є стягнення з позичальника 3% річних, нарахованих кредитором після ухвалення 17 березня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва рішення у справі №2-4166/11 про стягнення основної суми заборгованості з ОСОБА_1 , однак відповідачем рішення не виконано.

Враховуючи, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року у даній справі та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у справі до закінчення перегляду судового рішення у справі № 754/511/23 в касаційному порядку.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253, 381 ЦПК України, суд

ухвалив:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк», яка подана представником Семенченком Русланом Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк»до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних - до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 754/511/23.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.