Справа № 953/8747/24
Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.
за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.
розглянув у м. Харкові у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Межирицького Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
Історія справи
До початку судових дебатів представник позивачки зазначив, що подасть докази понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення.
Короткий зміст заяви
12.12.2024 представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Товариства витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Заява мотивована тим, що позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволена в повному обсязі, а тому позивач має право на відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 5 000 грн, які підтверджується доданими доказами.
Виклад позиції відповідача
Відповідач 21.10.2024 через систему Електронний суд подав додаткові пояснення, в яких просив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 грн відмовити.
Додаткові пояснення мотивовані тим, що позивач не надав достатньо доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу і такі визначено довільного без надання доказів надання та прийняття вказаних послуг.
Процесуальні дії у справі
Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 16.12.2024 прийняв до розгляду заяву та призначив судове засідання на 06.01.2025 (з урахуванням перебування судді у відпустці та забезпечення правва відповідача на надання заперечень).
Учасники справи у судове засідання 06.01.2025 не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином. 03.01.2025 від представника позивача надійшла заява, в якій останній просив розгляд заяви проводити за відсутності позивача та його представника; відповідач повідомлявся шляхом направлення ухвали суду від 16.12.2024 та судової повістки до електронного кабінету (доставлено 16.12.2024 та 18.12.2024 відповідно).
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, враховуючи, що позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, відсутність клопотань щодо неможливості розгляду справи, заяви представника позивача про розгляд заяви за його відсутності, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом
21.10.2024 відповідач подав додаткові пояснення, в яких просив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 грн відмовити.
До початку судових дебатів представник позивачки зазначив, що подасть докази понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення.
Питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу не вирішувалось.
20.08.2024 адвокат Межерицький А.О. та ОСОБА_1 уклали договір про надання правової допомоги (далі - договір), предметом якого є надання адвокатом правової допомоги клієнту з питань, пов`язаних із захистом його прав та законних інтересів згідно з заявками клієнта.
Відповідно до п. 3.2. - 3.3. договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі встановленому сторонами у додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього договору. Факт надання послуг та виконаних робіт за цим договором, а також їх вартість (розмір гонорару), фіксується сторонами в актах приймання - передачі виконаних робіт та наданих послуг.
20.08.2024 адвокат Межерицький А.О. та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 20 серпня 2024, в якій узгодили, що клієнт сплачує адвокату гонорар тз розрахунку 1 000 грн за одну умовну годину роботи адвоката (в разі виконання робіт в неробочий час та у вихідні дні до кожної години роботи застосовується коефіцієнт підвищення 1,5) на підставі рахунку адвоката.
Відповідно до наданого представником позивача акту приймання-передавання виконаних робіт та наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги від 20 серпня 2024 та додаткової угоди від 20 серпня 2024 адвокатом належним чином наданні і оформлені, а клієнтом прийнятті послуги (правова допомога) в наступній кількості: здійснено аналіз законодавства, судової практики та документів клієнта - 1 000 грн (1 год.); складання та направлення на адресу суду, відповідача та третіх осіб позовної заяви - 2 000 грн (2 год.); складання про витребування доказів - 500 грн (0,5 год.); участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції - 500 грн (0,5 год.); участь у судовому засідання - 500 грн (0,5 год.); складання та направлення на адресу суду та відповідача клопотання про долучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу - 500 грн (0,5 год.). Загальна вартість виконаних робіт 5 000 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Межирицьким А.О. було виконано вимоги ч. 1 ст. 134 ЦПК України, а саме - разом з першою заявою по суті, тобто у позовній заяві було зазначено про попередній орієнтований розрахунок судових витрат позивача.
Щодо строків подання доказів, які б підтверджували розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
11.12.2024 у судовому засіданні представник позивачки заявив, що подасть докази понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів, з моменту ухвалення рішення.
Судове рішення Київського районного суду міста Харкова ухвалено 11.12.2024 та отримано представником позивача 12.12.2024, 12.12.2024 через систему "Електронний суд" останній подав заяву про ухвалення додаткового рішення, тобто процесуальний строк на подання доказів не пропущений.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат позивач надав договір про надання правової допомоги від 20.08.2024, акт приймання-передавання виконаних робіт та наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги від 20.08.2024 та додаткову угоду від 20.08.2024, тобто докази, передбачені ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Також позивач надав докази надсилання вказаних доказів відповідачу через електронний суд (квитанція № 2248586 про доставку Товариству 12.12.2024).
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З наданих представником позивача доказів вбачається, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 5 000 грн, порядок обчислення - погодинна оплата.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19).
Суд враховує, що відповідач 21.10.2024 через систему "Електронний суд" подав заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 грн відмовити, оскільки заявник надав недостатньо доказі на підтвердження витрат на правову допомогу. Указана заява була подана під час розгляду позовної заяви по суті і на момент розгляду доказів на підтвердження понесених витрат матеріали справи не містили. А тому наведені у ній доводи визнаються необгрунтованими. Жодних аргументів або доказів, які б спростовували розмір наданих послуг з підтверджуючими їх документами, відповідач не надав, ані після отримання заяви про ухвалення додаткового рішення, ані після отримання ухвали суду про призначення вказаної заяви до розгляду.
Після надання представником позивача відповідних доказів, які також направлялися відповідачу та отримані останнім в системі "Електронний суд" 12.12.2024, відповідач не скористався правом на подачу клопотання про зменшення розміру судових витрат. Жодних клопотань чи заяв з приводу заперечення наданих доказів або ж неможливлості розгляду заяви не подав.
З огляду на те, що відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, після надання відповідних доказів не заявляв, а їх понесення позивачем підтверджується доказами у справі, суд вважає, що заява про відшкодувати витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. Такий висновок суд робить з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності.
При цьому суд також виходить з того, що розмір заявленої суми не є явно необгрунтованим, непропорційним або завищеним, а доказів того, що вартість аналогічних послуг є меншою відповідач не надав.
Висновки за результатами розгляду заяви
Отже, заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Межирицького Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 49, 133, 137, 141, 263 - 265, 270, 353 ЦПК України, суд
1. Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Межирицького Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне додаткове судове рішення складено та підписано 06 січня 2025 року.
Суддя Роман ВІТЮК