Справа №403/457/20 провадження № 2/403/146/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Могиленко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім?єю не менше як п?ять років до часу відкриття спадщини та визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту її спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 15 грудня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнання за нею права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 .. Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що, з 2013 року позивач по справі проживала разом із ОСОБА_4 , як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу. За час проживання однією сім?єю вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм житла, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, проводили свята в колі рідних та друзів. За життя ОСОБА_4 з 15 травня 2014 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві приватної власності. Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. З метою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Кубасової Н.В., однак постановою останньої від 26 травня 2020 року позивачу було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії. За вказаних обставин, встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини необхідне позивачу для реалізації її прав, як спадкоємця четвертої черги, на спадкування майна померлого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.1264 ЦК України. Крім того, враховуючи, що всі роки проживання зі спадкодавцем, вона опікувалася ним; матеріально забезпечувала, оскільки він ніде не працював, зловживав спиртними напоями, притягувався до кримінальної відповідальності; прибирала будинок та прилеглу територію, готувала їжу, робила ремонт, прала речі останнього, постійно знаходилась поряд з ним, а будь-які треті особи, в тому числі і відповідачі, не надавали допомоги померлому та не доглядали його, позивач вважає наявними підстави для визнання за нею права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 ..

В судове засідання по розгляду справи по суті позивач та її представник не з'явились. Згідно поданої представником позивача - адвокатом Проценко О.М. 23 грудня 2025 року до суду заяви, остання зазначила, що стороною позивача надано суду всі пояснення, подано всі наявні докази, в судовому засіданні допитано свідків, а тому, керуючись узгодженою із позивачем позицією та відсутністю у неї можливості безпосередньо прибути до приміщення суду, прохала суд провести розгляд справи за відсутності сторони позивача за наявними у справі матеріалами. Позов підтримує та прохає його задоволити в повному обсязі (а.с.73 Том 2).

В судове засідання по розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.71 Том 2). У поданому до суду 29 березня 2021 року відзиві відповідач ОСОБА_2 прохала відмовити в позові повністю. На обгрунтування своїх заперечень проти позову зазначила про те, що позивач не мала зі спадкодавцем спільного бюджету, оскільки ніде не працювала та не отримувала соціальної допомоги, а проживала на його кошти, які він отримував у вигляді орендної плати та від збору металобрухту, скляної тари та макулатури на території Долинського району, а також випадкових заробітків. Позивач не обгрунтувала в позові, яке спільне господарство вона вела із спадкодавцем, і де воно знаходиться; не вказала, які меблі та інші предмети домашнього побуту купувалися ними за час спільного проживання; не надала жодної фотографії, які б підтверджували їх перебування з друзями на святах. Натомість із доданої до позовної заяви довідки №524 від 12 лютого 2021 року вбачається, що гр-н ОСОБА_4 проживав разом з гр-ном ОСОБА_5 .. Крім того, позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що вона надавала спадкодавцю матеріальну допомогу, прибирала в квартирі, де він проживав, готувала йому їжу та прала його речі. Незрозумілим також є посилання позивача про те, що вона постійно знаходилась разом з померлим з урахуванням обставин здійснення його поховання (а.с.57 Том 1).

В судове засідання по розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_3 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.69 Том 1). Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 у встановлений судом строк не подав.

З огляду на неявку в судове засідання позивача та її представника, а також відповідачів, суд, відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті в даному судовому засіданні без їх участі.

На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, та процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.49-50 Том 1).

Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року підготовче засідання у цивільній справі з урахуванням задоволення клопотання представника позивача - адвоката Проценко О.М. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України відкладено на інші дату та час. Одночасно продовжено строк підготовчого провадження для забезпечення належної підготовки справи до розгляду по суті не більше ніж на тридцять днів з ініціативи суду (а.с.65 Том 1).

Ухвалою суду від 13 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано від приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасової Н.В. копію спадкової справи за номером у спадковому реєстрі: 65469801 (номер у нотаріуса: 5) на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та оголошено перерву в підготовчому засіданні у зв`язку з витребуванням доказів. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування з Долинського районного суду Кіровоградської області для ознайомлення та вивчення під час судового розгляду справи №388/173/17 (а.с.93-94 Том 1).

Ухвалою суду від 24 червня 2021 року задоволено заяву представника відповідача - адвоката Проценко О.М. про забезпечення її участі у судовому засіданні 29 червня 2021 року в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду (а.с.140 Том 1). Ухвалою суду від 29 червня 2021 року згідно положень ч.ч.2, 3 ст.91, ст.92 ЦПК України задоволено заяву представника позивача про виклик свідків, закрито підготовче провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті (а.с.152-153 Том 1).

Ухвалою суду від 22 травня 2025 року після набуття суддею Атамановою С.Ю. повноважень щодо здійснення правосуддя, цивільна справа була прийнята нею до свого провадження та призначено судове засідання по розгляду справи (а.с.201 Том 1).

Ухвалою суду від 01 липня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Проценко О.М. про забезпечення її участі у судовому засіданні 01 липня 2025 року в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду (а.с.226 Том 1).

Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Проценко О.М. про забезпечення її участі у судовому засіданні 12 серпня 2025 року в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду (а.с.14 Том 2).

Ухвалою суду від 19 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Проценко О.М. про забезпечення її участі у судовому засіданні 12 серпня 2025 року в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду (а.с.36 Том 2).

Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на інші дату та час (а.с.42 Том 2).

Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Проценко О.М. про забезпечення її участі у судовому засіданні 12 серпня 2025 року в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду (а.с.60 Том 2).

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та показання свідків, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Долинська Долинського району Кіровоградської області у віці 49 років помер ОСОБА_4 , про що 16 жовтня 2019 року Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області було складено відповідний актовий запис про смерть №190 (а.с.12 Том 1).

Згідно довідки №524, виданої 12 лютого 2020 року Комунальним підприємством «Долинський міськкомунгосп», гр-н ОСОБА_4 з 15.05.2014 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та знятий з реєстраційного обліку 16 жовтня 2019 року. Разом з ним був зареєстрований гр-н ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15 Том 1).

Згідно довідки від 02 квітня 2020 року, виданої головою вуличного комітету вул.Я.Славутича (Котовського) гр-нкою ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_1 проживала в громадянському шлюбі з ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 з 15 грудня 2013 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поховання здійснювали його діти від попереднього шлюбу (а.с.16 Том 1).

Згідно довідки, виданої 15 травня 2021 року старшою під`їзду ОСОБА_7 , позивач ОСОБА_1 проживала в громадянському шлюбі з ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 з 15 грудня 2013 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поховання здійснено його дітьми від попереднього шлюбу (а.с.17 Том 1).

Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу від 25 серпня 1998 року, зареєстрованого на Долинській філії товарної біржі «Кіровоградська біржа нерухомості» за реєстраційним №107/98, позивач ОСОБА_1 придбала на відкритих біржових торгах квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 39,1 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м. (а.с.18-19 Том 1).

16 березня 2012 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовою Н.В. посвідчено договір купівлі-продажу будинку, згідно якого позивач по справі ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_2 загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м.. Вказаний договір був зареєстрований в реєстрі за №96 (а.с.20-21 Том 1).

Згідно акту соціального інспектування від 12 жовтня 2014 року №7, складеного за результатами відвідування сім'ї ОСОБА_1 , комісією було встановлено, що сім'я останньої складається із дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та гр-на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про якого внесені до графи «інші особи, які проживають разом (родинні зв'язки). Адресою місця проживання ОСОБА_1 , за якої здійснено обстеження, зазначено: АДРЕСА_1 , адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_2 . Крім того, у відомостях про кількість зареєстрованих у вказаній квартирі осіб зазначено: 3, фактично проживає - 3. Причини щодо взяття сім'ї на облік: дитина-інвалід (а.с.78-79 Том 1).

Згідно акту соціального інспектування від 31 березня 2015 року №8, складеного за результатами відвідування сім'ї ОСОБА_1 , комісією було встановлено, що сім'я останньої складається із дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та гр-на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про якого внесені до графи «інші особи, які проживають разом (родинні зв'язки). Адресою місця проживання ОСОБА_1 , за якої здійснено обстеження, зазначено: АДРЕСА_1 , адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_2 . Крім того, у відомостях про кількість зареєстрованих у вказаній квартирі осіб зазначено: 3, а фактично проживає - 4. Причини щодо взяття сім'ї на облік: дитина з функціональними обмеженнями (а.с.76-77 Том 1).

Згідно акту соціального інспектування від 18 квітня 2018 року №14, складеного за результатами відвідування сім'ї ОСОБА_1 , комісією було встановлено, що сім'я останньої складається із дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та гр-на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про якого внесені до графи «інші особи, які проживають разом (родинні зв'язки) та в характеристиці сім'ї визначено як «співмешканець». Адресою місця проживання ОСОБА_1 , за якої здійснено обстеження, зазначено: АДРЕСА_1 , адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_2 . Крім того, у відомостях про кількість зареєстрованих у вказаній квартирі осіб зазначено: 2, а фактично проживає - 3. Причини щодо взяття сім'ї на облік: інвалідність дитини (а.с.80-81 Том 1).

Згідно акту соціального інспектування від 27 березня 2019 року №16, складеного за результатами відвідування сім'ї ОСОБА_1 , комісією було встановлено, що сім'я останньої складається із дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та гр-на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про якого внесені до графи «інші особи, які проживають разом (родинні зв'язки) та в характеристиці сім'ї визначено як «вітчим». Адресою місця проживання ОСОБА_1 , за якої здійснено обстеження, зазначено: АДРЕСА_1 , адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_2 . Крім того, у відомостях про кількість зареєстрованих у вказаній квартирі осіб зазначено: 3, а фактично проживає - 3. Причини щодо взяття сім'ї на облік: інвалідність дитини (а.с.82-83 Том 1).

Судом встановлено, що вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2018 року, ухвалено у кримінальному провадженні №388/173/17, гр-н ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки шість місяців. Встановленою під час судового розгляду обставиною було не перебування ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку (а.с.22-24 Том 1).

Постановою приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасової Н.В. від 26 травня 2020 року позивачу по справі ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з урахуванням відсутності підтвердження того, що заявник та померлий є подружжям (а.с.13).

Зі змісту дослідженої судом копії спадкової справи №5/2020 (номер у Спадковому реєстрі: 65469801), заведеної 06 лютого 2020 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , судом встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області звернулись: 06 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_2 та 07 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 .. Відповідач ОСОБА_3 згідно поданої 06 лютого 2020 року заяви відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інформація про заповіти, спадкові договори та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.105-124 Том 1).

Відомостей про звернення інших спадкоємців померлого ОСОБА_4 протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку із заявами про прийняття спадщини після його смерті та (або) відмову від її прийняття матеріали спадкової справи не містять.

Перебування відповідача ОСОБА_2 в родинних відносинах з померлим ОСОБА_4 , як дочки та батька, підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 , виданим 07 березня 1995 року Степанівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області (а.с.115 Том 1).

Перебування відповідача ОСОБА_3 в родинних відносинах з померлим ОСОБА_4 , як сина та батька, підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відповідача, де у відомостях про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначено: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області (а.с.109-110 Том 1).

Згідно з довідкою №239, виданої 24 березня 2021 року Долинським відділом з питань призначення та виплати державних соціальних допомог, позивачу ОСОБА_1 з 20 квітня 2007 року по 25 серпня 2020 року було призначено допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям-інвалідам з надбавкою на догляд на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відомості про розмір отримуваної допомоги довідка не містить (а.с.85 Том 1).

Згідно з довідкою про доходи №3996 4199 4830 7913 від 23 березня 2021 року, виданої ОСОБА_1 , судом встановлено, що позивач по справі перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області (Долинський район) та отримує пенсію за віком. За період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року сума отриманої пенсії складає 128132,41 грн.. При цьому розмір щомісячної пенсії із січня по серпень 2015 року становив 1281,15 грн., з вересня 2015 року по квітень 2016 року - 1360,40 грн., з травня по листопад 2016 року - 1431,33 грн., з грудня 2016 року по квітень 2017 року - 1579,53 грн., з травня по вересень 2017 року - 1661,87 грн., з жовтня 2017 року по червень 2018 року - 1881,20 грн., з липня по листопад 2018 року - 1943,20 грн., з грудня 2018 року по червень 2019 року - 2020,95 грн., з липня по листопад 2019 року - 2111,40 грн., з грудня 2019 року по червень 2020 року - 2211,30 грн., з липня по листопад 2020 року - 2311,20 грн., у грудні 2020 року - 2388,15 грн. (а.с.86-87 Том 1).

Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, в порядку ст.ст.91, 229, 230 ЦПК України, в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які дали суду показання про відомі їм обставини справи.

Так, свідок ОСОБА_9 дала суду показання про те, що ОСОБА_11 є її сусідкою, з якою вона проживає в одному під`їзді. ОСОБА_12 поселився в них в будинку ще до війни 2014 року, коли синові ОСОБА_11 - ОСОБА_13 було 10 чи, можливо, більше років. ОСОБА_11 проживала разом із сином та ОСОБА_14 в однокімнатній квартирі, яка їй належить. Це була дружна та працьовита сім`я. Офіційно вони не працювали, але ходили по людях заробляти. Вона часто бачила, як позивач разом із ОСОБА_14 йшли з магазину з покупками, і ОСОБА_12 часто відводив сина ОСОБА_11 до школи, оскільки в нього були індивідуальні заняття у зв`язку з хворобою. Під час особистого спілкування позивач та ОСОБА_12 говорили їй про здійсненні ними покупки або про те, що вони планують купити. Так, вони обоє говорили, що планують підзбирати грошей та купити недорогий автомобіль. Після цього машина з`явилась на стоянці біля будинку і вона, живучи на першому поверсі, бачила, як вони щось біля неї роблять, їздять на ній. ОСОБА_12 був дуже працьовитим. Вона особисто знає сім`ю, де він працював по догляду за домашнім господарством та отримував за це грошові кошти. ОСОБА_11 теж працювала по запрошенню людей, зокрема, приводила в порядок дачні ділянки і за це отримувала гроші. Також вона отримувала пенсію по інвалідності сина ОСОБА_13 . Особисто бачила, як ОСОБА_11 розвішувала чоловічі речі після прання. Коли ОСОБА_12 випивав, між ним та ОСОБА_11 були сварки, вони говорили на підвищених тонах і всі сусіди були цим незадоволені. Коли ОСОБА_12 випивав, то з господарством справлялася сама ОСОБА_15 .. Пам`ятає, що ОСОБА_11 говорила їй про відвідування нею лікарні разом з ОСОБА_14 і що йому виписали медичні препарати, але чи лікувався він в стаціонарі і на що хворів вона не знає. Останнім часом, коли ОСОБА_12 випивав, то був трохи сердитий і злий, але в перші роки був веселий та любив поговорити. Він ходив самостійно, на інвалідному візку не пересувався (а.с.239-241 Том 1).

Свідок ОСОБА_10 дала суду показання про те, що ОСОБА_16 вона знала з 2012 року. Він часто спав у них на дев`ятому поверсі, пояснюючи це тим, що після розлучення із дружиною йому немає де ночувати. Вони з чоловіком дозволили. Потім ОСОБА_12 прийшов до них і повідомив, що познайомився із жінкою, коли працював разом з нею на одній роботі, і що вона живе в квартирі АДРЕСА_5 , куди він хоче перейти жити. Після цього він познайомив її з ОСОБА_11 , сказав, що в неї є син. ОСОБА_12 завжди любив поговорити, був веселим. На спільне запрошення ОСОБА_16 та ОСОБА_11 вона була в них вдома декілька разів, її пригощали чаєм. Коли він почав жити разом із ОСОБА_11 , завжди ходив одягнутий чисто. Разом із ОСОБА_11 вони працювали по людях та відкладали гроші. Потім купили машину і ОСОБА_12 їй розповідав, що вони везтимуть сина ОСОБА_11 до лікарні в м.Кіровоград. ОСОБА_12 допомагав ОСОБА_11 по догляду за її сином. Вона особисто бачила, як він водив і забирав його зі школи. Іноді він позичав в неї гроші, але завжди віддавав. ОСОБА_12 був працьовитим, разом із ОСОБА_11 вони працювали по людях та допомагали їй доглядати за хворим батьком, за що вона платила їм гроші. ОСОБА_12 і ОСОБА_11 складали гроші на придбання машини та пральної машини. За час спільного проживання ОСОБА_16 з ОСОБА_11 в квартирі за участі її старших дітей був зроблений ремонт, в якому приймав участь і ОСОБА_12 - клеїли обої, міняли лінолеум, він також допомагав робітникам міняти сантехніку. ОСОБА_12 ходив купувати соціальний хліб, який приносив і їй. Також ОСОБА_12 особисто говорив їй, що буде одружуватись із ОСОБА_15 .. Він дуже її поважав, ставився до неї, як до дружини, говорив про неї лише позитивно. Потім ОСОБА_12 почав все більше і більше вживати горілку та ночувати по підвалах у нових будинках на мікрорайоні. З цього приводу він говорив їй, що буде лікуватись. Також він приймав таблетки, однак зривався і знову починав пити. В цей час біля нього була ОСОБА_11 , яка його шукала, приводила додому, купала, прасувала його одяг. В період, коли ОСОБА_12 пив, він міг бути відсутнім вдома по 3-4 дні, а потім ОСОБА_11 його відшукувала та приводила до нормального стану. Про обставини смерті ОСОБА_16 їй відомо, що в одному з будинків працівники поліції знайшли його тіло і ОСОБА_11 ходила на його опізнання (а.с.242-243 Том 2).

Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеними учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого вона звернулась до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Судом під час дослідження письмових доказів була встановлена відсутність заповіту, складеного спадкодавцем ОСОБА_4 за життя на випадок своєї смерті.

З огляду на викладене, спадкування належного спадкодавцеві ОСОБА_4 майна здійснюється за законом.

За змістом ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу

Черговість спадкоємців за законом встановлено статтями 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України).

З досліджених судом документів спадкової справи, заведеної на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , вбачається, що його дочка - відповідач по справі ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті батька, тобто реалізувала своє право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги відповідно до положень ст.ст.1261, 1269 та 1270 ЦК України.

Натомість відповідач ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 на користь своєї сестри ОСОБА_2 , що відповідає приписам ст.1273, ч.2 ст.1274 ЦК України, та свідчить про його безумовну відмову від реалізації свого права на спадкування, як спадкоємця першої черги за законом.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч.ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі №461/4689/15 та від 12 серпня 2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України).

За змістом ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У поданій до суду позовній заяві представником позивача - адвокатом Проценко О.М. зазначено про те, що позивач ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю, як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу з 2013 року.

Виходячи з викладеного судом враховується, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, підтриманою Верховним Судом у постановах від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16, від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19 та інших.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно- правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17, від 19 лютого 2021 року у справі №738/1093/19, від 22 червня 2021 року у справі № 554/1251/20, від 22 липня 2021 року у справі № 280/1710/18.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №587/302/16 Верховний Суд указав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

З огляду на викладене, встановивши, що позивач ОСОБА_1 проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю, і на час відкриття спадщини сплинуло більше п`яти років, протягом яких вони були пов`язані спільним місцем проживання, побутом та мали взаємні права та обов`язки, що свідчить про реальність сімейних відносин між ними, які під час судового розгляду справи були підтверджені сукупністю належних та допустимих доказів (актами соціального інспектування від 12 жовтня 2014 року, 31 березня 2015 року, 18 квітня 2018 року, 27 березня 2019 року; довідкою №496 від 07 лютого 2020 року про адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_4 в кв. АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині встановлення факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 не менше як п`ять років до часу смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому суд не вбачає підстав для визначення зазначеної в позовній заяві дати - 15 грудня 2013 року датою початку спільного проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , оскільки зазначена дата не була підтверджена під час судового розгляду достатніми, допустимими та достовірними в своїй сукупності доказами (свідком ОСОБА_9 повідомлений виключно рік, коли ОСОБА_4 поселився до багатоквартирного будинку - перед війною 2014 року; довідкою №496 від 07 лютого 2020 року підтверджується дата реєстрації ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 - 15 травня 2014 року; актом соціального інспектування від 12 жовтня 2014 року до осіб, які проживають разом в кв. АДРЕСА_1 , був включений ОСОБА_4 ). Натомість довідки про проживання ОСОБА_1 в громадянському шлюбі з ОСОБА_4 з 15 грудня 2013 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , видані головою вуличного комітету вул.Яра Славутича та старшою під`їзду по АДРЕСА_1, не можуть бути достовірними доказами на підтвердження зазначеної в них дати - 15 грудня 2013 року, оскільки не містять посилання на інформацію, на підставі якої така дата була встановлена особами, що видали ці довідки.

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем ОСОБА_1 права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом даної правової норми, підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання спадкодавцеві будь-якої іншої допомоги, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності всіх п`яти вищезазначених обставин (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі №266/2391/16, від 22 квітня 2021 року у справі №331/6453/18 та від 30 серпня 2021 року у справі №445/771/18, від 20 вересня 2022 року у справі №372/3988/20, від 28 червня 2023 року у справі №357/9241/21).

На обгрунтування позову в частині визнання за позивачем права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги, тобто в частині зміни суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, представником позивача - адвокатом Проценко О.М. у поданій до суду позовній заяві зазначена обставина здійснення позивачем ОСОБА_1 матеріального забезпечення спадкодавця ОСОБА_4 , а на підтвердження отримання позивачем доходу та змоги фінансово утримувати спадкодавця який не працював, до суду надані довідка про отримання допомоги №239 від 24 березня 2021 року та довідка про доходи №3996 4199 4830 7913 від 23 березня 2021 року.

Надаючи мотивовану оцінку зазначеним доводам представника позивача щодо можливості ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу спадкодавцю, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту довідки про доходи №3996 4199 4830 7913 від 23 березня 2021 року, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області (Долинський район) та отримує пенсію за віком. Щомісячний розмір отримуваної позивачем пенсії становив:

1) із січня по серпень 2015 року - 1281,15 грн. та з вересня по грудень 2015 року - 1360,40 грн.;

2) із січня по квітень 2016 року - 1360,40 грн., з травня по листопад 2016 року - 1431,33 грн. та за грудень 2016 року - 1579,53 грн.;

3) із січня по квітень 2017 року - 1579,53 грн., з травня по вересень - 1661,87 грн. та з жовтня по грудень 2017 року - 1881,20 грн.;

4) із січня по червень 2018 року - 1881,20 грн., із липня по листопад 2018 року - 1943,20 грн. та за грудень 2018 року - 2020,95 грн.;

5) із січня по червень 2019 року - 2020,95 грн. та із липня по вересень 2019 року - 2111,40 грн..

Отримуваний позивачем ОСОБА_1 розмір пенсії за період з жовтня 2019 року по грудень 2020 року, враховуючи дату смерті гр-на ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , не береться судом до уваги при вирішенні спору, оскільки після його смерті здійснення позивачем матеріального забезпечення спадкодавця взагалі не могло здійснюватись.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення був встановлений у розмірі: для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 грн., з 1 вересня - 1378 грн.; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 грн., з 1 вересня -1074 грн..

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення був встановлений у розмірі: для працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 грн., з 1 травня - 1450 грн., з 1 грудня - 1600 грн.; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 грн., з 1 травня -1130 грн., з 1 грудня - 1247 грн..

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення був встановлений у розмірі: для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 грн., з 1 травня - 1684 грн., з 1 грудня - 1762 грн.; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 грн., з 1 травня - 1312 грн., з 1 грудня - 1373 грн..

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення був встановлений у розмірі: для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 грн., з 1 липня - 1841 грн., з 1 грудня - 1921 грн.; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 грн., з 1 липня - 1435 грн., з 1 грудня - 1497 грн..

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення був встановлений у розмірі: для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 грн., з 1 липня - 2007 грн., з 1 грудня - 2102 грн.; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 грн., з 1 липня - 1564 грн., з 1 грудня - 1638 грн..

Згідно положень ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб та осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та не працюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.

Наявність у позивача ОСОБА_1 будь-якого іншого джерела доходу, крім зазначеного вище (пенсії та допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям інвалідам), належними та допустимими доказами під час судового провадження підтверджена не була.

В наданих представником позивача актах соціального інспектування сім'ї позивача №7 від 12 жовтня 2014 року та №8 від 31 березня 2015 року зазначено про те, що власник житла ОСОБА_1 підсобного господарства та субсидій не має, постачання води та опалення однокімнатної квартири АДРЕСА_1 є центральним, заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг відсутня.

В акті соціального інспектування №14 від 18 квітня 2018 року зазначено про те, що власник житла ОСОБА_1 підсобного господарства не має, наявність субсидії встановлена із її слів, постачання води та опалення однокімнатної квартири АДРЕСА_1 є центральним, заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг відсутня.

В акті соціального інспектування №16 від 27 березня 2019 року зазначено, про те, що власник житла ОСОБА_1 підсобного господарства та субсидій не має, постачання води та опалення однокімнатної квартири АДРЕСА_1 є центральним, заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг відсутня.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що обставина здійснення позивачем ОСОБА_1 матеріального забезпечення спадкодавця ОСОБА_4 обгрунтовується тим, що останній ніде не працював.

Посилання на отримання спадкодавцем ОСОБА_4 за життя будь-якого доходу позовна заява не містить.

Доказів належності спадкодавця ОСОБА_4 до осіб, визнаних особами з інвалідністю, позивачем та її представником суду надано не було.

З огляду на викладене, враховуючи розмір отримуваної позивачем пенсії та розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, визначеного виходячи із вартості продуктів харчування та мінімального набору непродовольчих товарів, необхідних для забезпечення фізіологічних потреб організму людини в повноцінному харчуванні, а також для її забезпечення засобами гігієни, медикаментозними засобами та засобами для влаштування побуту, отримувана позивачем ОСОБА_1 щомісячна пенсія не надавала їй можливості матеріально забезпечувати спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки різниця між отримуваною позивачем пенсією та прожитковим мінімумом, необхідним для забезпечення потреб її власного організму, становила в залежності від років:

1) 332,15 грн. (1281,15 грн. - 949,00 грн.) та 286,40 грн. (1360,40 грн. - 1074,00 грн.) у січні-серпні та вересні-грудні 2015 року;

2) 286,4 грн. (1360,40 грн. - 1074,00 грн.), 301,33 грн. (1431,33 грн. - 1130,00 грн.) та 332,53 грн. (1579,53 грн. - 1247,00 грн.) у січні-квітні, травні-листопаді та грудні 2016 року;

3) 332,53 грн. (1579,53 грн. - 1247,00 грн.), 349,87 грн. (1661,87 грн. - 1312,00 грн.), 569,20 грн. (1881,20 грн. - 1312,00 грн.) та 508,20 грн.(1881,20 грн. - 1373,00 грн.) у січні-квітні, травні-вересні, жовтні-листопаді та грудні 2017 року;

4) 508,20 грн. (1881,20 грн. - 1373,00 грн.), 508,20 грн. (1943,20 грн. - 1435,00 грн.) та 523,95 грн.(2020,95 грн. - 1497,00 грн.) у січні-червні, липні-листопаді та грудні 2018 року;

5) 523,95 грн. (2020,95 грн. - 1497,00 грн.), 547,40 грн. (2111,40 грн. - 1564,00 грн.) у січні-червні та липні-вересні 2019 року, що відповідно є значно меншим від мінімально необхідної грошової суми (прожиткового мінімуму) для забезпечення життєдіяльності працездатного дорослого чоловіка, яким за життя був спадкодавець ОСОБА_4 , та яка становила, зокрема, у 2015 році - 1218,00 грн. (з січня) та 1378,00 грн. (з вересня); у 2016 році - 1378,00 грн. (з січня), 1450,00 грн. (з травня) та 1600,00 грн. (з грудня); у 2017 році - 1600,00 грн. (з січня), 1684,00 грн. (з травня), 1762,00 грн. (з грудня); у 2018 році - 1762,00 грн. (з січня), 1841,00 грн. (з липня), 1921,00 грн. (з грудня); у 2019 році - 1921,00 грн. (з січня) та 2007,00 грн. (з липня).

При цьому судом також враховується, що жодних доказів на підтвердження здійснення за рахунок отримуваної позивачем ОСОБА_1 пенсії матеріального забезпечення спадкодавця ОСОБА_4 , позивачем та її представником суду надано не було, а тому сама по собі обставина отримання позивачем ОСОБА_1 доходу у виді пенсії підтверджує лише факт наявності у неї станом на певну календарну дату визначеної суми грошових коштів та жодним чином не доводить використання цих коштів для утримання гр-на ОСОБА_4 , як спадкодавця.

Жодних відомостей про те, яким чином (чи в який спосіб) позивачем ОСОБА_1 здійснювалось матеріальне забезпечення спадкодавця ОСОБА_4 позовна заява та додані до неї копії документів також не містять.

Крім того, в судовому засіданні під час розгляду справи свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали суду показання про те, що ОСОБА_4 за життя був працьовитим та заробляв грошові кошти, виконуючи різні роботи по найму (в тому числі догляд за домашнім господарством) в м.Долинська; приймав особисту участь у ремонті квартири позивача, де проживав разом з нею, та накопиченні грошових коштів для придбання разом з позивачем пральної машини та автомобіля, які використовувались ними за потребами сім'ї (зокрема, прання чоловічого одягу та поїздки до м.Кропивницький для відвідування лікарні разом із сином ОСОБА_1 ); придбавав продукти харчування, що спростовує викладені в позовній заяві доводи представника позивача про те, що ОСОБА_4 ніде не працював, внаслідок чого ОСОБА_1 здійснювала його матеріальне забезпечення та одноособово робила ремонт.

Судом також враховується, що наявність централізованого водопостачання та опалення належної позивачу квартири, обумовлювала у позивача ОСОБА_1 , як власника, обов'язок сплачувати вартість комунальних послуг, що ставить під обгрунтований сумнів можливість здійснення позивачем одноособово та одночасно зазначених витрат та матеріального забезпечення спадкодавця.

Також судом не береться до уваги, як письмовий доказ на підтвердження фінансової можливості позивача утримувати спадкодавця ОСОБА_4 , надана представником позивача довідка №239 від 24 березня 2021 року про призначення ОСОБА_1 в період часу з 20 квітня 2007 року по 25 серпня 2020 року допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям-інвалідам з надбавкою на догляд на ОСОБА_8 , 26 серпня 2002 року, оскільки зазначена довідка, по-перше, взагалі не містить розміру виплаченої позивачу за вказаний період допомоги; по-друге, отримувана позивачем від держави допомога є цільовою виплатою, яка надавалась для забезпечення потреб саме гр-на ОСОБА_8 , а не для забезпечення потреб позивача чи забезпечення утримання за рахунок цієї соціальної виплати спадкодавця ОСОБА_4 ; по-третє, суду не було надано доказів використання грошових коштів, отриманих позивачем в рахунок зазначеної вище допомоги саме для матеріального забезпечення спадкодавця.

Отже, за встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем ОСОБА_1 обставини здійснення нею матеріального забезпечення спадкодавця ОСОБА_4 за його життя.

Вирішуючи спір, судом також враховується, що однією з підстав, наявність якої має бути обов'язково встановлена судом для задоволення позову в частині зміни черговості спадкування за законом, є знаходження спадкодавця в безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №209/4512/14-ц).

Безпорадний стан - стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами або може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю). Безпорадний стан можливо та необхідно доказувати відповідними доказами, у тому числі записами в медичних документах (постанова Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №127/9778/17). Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №521/11921/17 та від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14-ц).

У поданій до суду позовній заяві представник позивача зазначає про те, що спадкодавець ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями.

Разом з тим, сама по собі обставина зловживання фізичною особою спиртними напоями, без відповідних доказів, не свідчить про її безпорадний стан (постанова Верховного суду від 18 лютого 2021 року у справі №521/11921/17).

Наведені у позовній заяві обставини того, що позивач протягом всіх років проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 опікувалась ним, також не приймаються судом до уваги при вирішенні спору, оскільки однією з обов`язкових умов встановлення наявності в особи безпорадного стану є не лише надання їй допомоги та піклування про неї, але й обумовленість здійснення цих дій нездатністю такої особи самостійно забезпечити умови свого життя внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби або каліцтва.

Натомість позивачем ОСОБА_1 та її представником не було надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що за час спільного з нею проживання спадкодавець ОСОБА_4 втратив здатність до самостійного забезпечення власних потреб, обумовлену тяжкою хворобою чи каліцтвом, або наявністю патологічних процесів, що супроводжувались порушенням координації рухів тощо. При цьому вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2018 року безпосередньо спростовується обставина перебування спадкодавця у безпорадному стані, оскільки, як вбачається зі змісту даного вироку, гр-н ОСОБА_4 вчинив крадіжку мобільного телефону, перебуваючи в залі очікування ст.Долинська Одеської залізниці, що знаходиться по вул.Г.Лазарєва, 7 м.Долинська Кіровоградської області, який в подальшому продав та отримав за його продаж грошові кошти, що свідчить про здатність спадкодавця за життя вільно пересуватись та вчиняти усвідомлені дії, а також можливість отримання ним грошових коштів не будучи офіційно працевлаштованим. Крім того, гр-н ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні по розгляду стосовно нього кримінального провадження; особисто надавав пояснення по суті пред'явленого йому обвинувачення; вироком суду встановлено, що на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку він не перебував.

З огляду на викладене, позивачем ОСОБА_1 не було доведено, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя не міг самостійно забезпечувати умови свого життя, здійснювати звичайні речі і догляд за собою та потребував стороннього догляду і піклування.

Викладені в позовній заяві доводи позивача про те, що вона всі роки проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 прибирала будинок, готувала їжу, робила ремонт, прала його речі та постійно знаходилась з ним поруч, також не можуть бути достатньою підставою для зміни черговості спадкування в розумінні ч.2 ст.1259 ЦК України, без встановлення сукупності всіх юридичних фактів, обумовлених даною нормою, зокрема факту перебування спадкодавця у безпорадному стані.

За встановлених фактичних обставин справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 разом зі спадкоємцями першої черги відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України з огляду на недоведеність позивачем належними та допустими доказами обставин того, що вона протягом тривалого часу матеріально забезпечувала на надавала іншу допомогу спадкодавцю ОСОБА_4 , який перебував у безпорадному стані.

Крім того, зі змісту спадкової справи №5/2020, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_4 , судом встанволено, що його син ОСОБА_3 , визначений представником позивача у поданій до суду позовній заяві як один з відповідачів, відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь ОСОБА_2 , подавши про це приватному нотаріусу письмову заяву від 06 лютого 2020 року (а.с.106 Том 1).

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду належними відповідачами у спорах, що виникають зі спадкових правовідносин, є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (див. постанови Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 502/1603/18, від 28 грудня 2022 року у справі №315/236/21, від 24 травня 2023 року у справі №291/559/21 та інші).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок про те, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Оскільки ОСОБА_3 не прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 у встановлений законом строк, він є неналежним відповідачем у справі, а тому в позові ОСОБА_1 до нього слід відмовити саме з цієї підстави.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що судовими витратами при розгляді даної справи є сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір у загальному розмірі 1680 грн. 00 коп. за пред'явлення до суду двох позовних вимог немайнового характеру, і в задоволенні позову в частині визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги відмовлено, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в порядку розподілу судових витрат між сторонами судовий збір в сумі 840,00 грн., сплачений позивачем за позовну вимогу про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім?єю не менше як п?ять років до часу відкриття спадщини, яка судом була задоволена.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім?єю не менше як п?ять років до часу відкриття спадщини та визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги задоволити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги - відмовити.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім?єю не менше як п?ять років до часу відкриття спадщини та визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 840 грн. 00 коп. (вісімсот сорок гривень 00 копійок).

Повне ім?я сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця проживання, вказана в позовній заяві: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повне рішення суду складено 09 січня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова