Справа № 750/4438/24
Провадження № 2/750/74/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

суддіСупруна О.П.,
секретар Мишаста К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 750/4438/24 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

22.03.2024 АТ «Сенс Банк» засобами поштового зв`язку звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.04.2016 № 630390336 у розмірі 42 726 грн 82 коп., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачкою умов договору.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.05.2024.

22.05.2024 розгляд справи відкладено на 17.07.2024 у зв`язку з неявкою відповідачки.

Ухвалою суду від 10.06.2024 відзив представниці відповідачки - адвоката Кулініч К.В., поданий 05.06.2024, повернуто без розгляду.

12.06.2024 представниця відповідачки - адвокат Кулініч К.В. засобами поштового зв`язку подала відзив, в якому позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні.

17.07.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подав додаткові письмові пояснення.

17.07.2024 розгляд справи відкладено на 02.10.2024 у зв`язку з клопотанням представниці відповідачки.

02.10.2024 представниця відповідачки - адвокат Кулініч К.В. засобами електронного поштового зв`язку подала додаткові письмові пояснення.

02.10.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Супруна О.П. у відпустці; судове засідання відкладено на 17.10.2024.

17.10.2024 розгляд справи відкладено на 07.11.2024 у зв`язку з відсутністю доказів направлення позивачу письмових пояснень відповідачки від 17.10.2024.

07.11.2024 розгляд справи відкладено на 25.11.2024 у зв`язку з відсутністю доказів направлення позивачу письмових пояснень відповідачки від 17.10.2024.

25.11.2024 розгляд справи відкладено на 11.12.2024 у зв`язку з неявкою сторін.

11.12.2024 розгляд справи відкладено на 27.12.2024; визнано явку представника позивача у судове засідання обов`язковою.

27.12.2024 розгляд справи відкладено на 03.01.2025 через неявку представника позивача у судове засідання.

У судове засідання 03.01.2025 учасники справи не з`явилися.

За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу 03.01.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.04.2016 ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630390336, що підтверджується наданими позивачем офертою на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії та акцептом пропозиції на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії (а.с. 5).

Сторони узгодили процентну ставку у розмірі 26% річних (пункт 3.2 оферти).

Згідно анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» відповідач підтвердила, що ця анкета-заява є акцептуванням Публічної пропозиції в розумінні статті 642 Цивільного кодексу України, її згодою на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» та отримання банківських послуг на умовах, визначених Публічною пропозицією за Продуктами банку: Депозитні вклади фізичних осіб, Поточні рахунки фізичних осіб, Платіжні картки фізичних осіб, Кредитні картки фізичних осіб, Кредити фізичних осіб, Послуги системи інтернет-сервісу «My Alfa-Bank», інших банківських послуг, що передбачені умовами Публічної пропозиції (пункт 2.1.1 анкети- заяви, а.с. 6 зворот-7).

Пунктом 2.1.2 анкети-заяви передбачено, що відповідачка приймає пропозицію банку на отримання банківських послуг щодо відкриття та ведення рахунків, випуск та обслуговування карток, розміщення депозитних вкладів, отримання кредитів, послуг з обслуговування в системі інтернет-сервісу «My Alfa-Bank» дистанційного розпорядження рахунками з використанням Заявок на здійснення договірного списання, що можуть підписуватися із використанням Електронного підпису та іншого аналогу власноручного підпису Клієнта, що відтворений засобами копіювання, та інших послуг за продуктами банку на підставі укладених між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» відповідних Угод про використання Продуктів банку, що укладаються в порядку та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» максимальна сума кредиту - 200 000,00 грн, строк дії картки - 2 роки, строк дії кредиту - 1 рік, строк внесення платежу - до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки, сума щомісячного платежу - 280,00 грн, орієнтовна реальна процентна ставка - 5,7 %, абсолютне значення подорожчання кредиту - 114,00 грн в місяць (а.с. 7 зворот).

Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 01.03.2023 загальний розмір заборгованості відповідачки за договором від 27.04.2016 № 630390336 становить 42 726 грн 82 коп., з яких: 21 004,55 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32,14 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 20 270,54 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1 419,59 грн - заборгованість за відсотками за прострочену заборгованість (а.с. 10).

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа - Банк» на АТ «Сенс Банк».

Із матеріалів справи вбачається, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. У свою чергу відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується Розрахунком заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору відповідачка зобов`язання за вказаним вище договором не виконала.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як убачається з розрахунку заборгованості відповідачка припинила виконання зобов`язань за кредитним договором у березні 2022 року, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору.

Відповідачка з власної волі уклала кредитний договір на визначених умовах кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за понадстрокове користування кредитними коштами.

Щодо доводів відповідачки про нікчемність умов договору про комісію за рахункове обслуговування, обслуговування основної картки та SMS-інформування за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630390336 від 27.04.2016 суд зазначає, що відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

15.11.2016 прийнятий Закон України «Про споживче кредитування», частинами першою та другою статті 11 якого встановлено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Оскільки Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 набув чинності 10.06.2017, тобто після укладення сторонами кредитного договору від 27.04.2016 № 630390336, правових підстав для визнання вищевказаних умов угоди нікчемними та застосування наслідків такого визнання суд не знаходить.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19: «…комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Разом з тим, згідно правової позиції, сформульованої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17): «розмір відсотків за користування кредитом встановлено тільки Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», Умовами та Правилами надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, обізнаність відповідача про які не підтверджується матеріалами справи. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Тарифи банку та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифи і Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач підписав лише заяву позичальника від 08.05.2020, яка містить тільки анкетні дані позичальника, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника. Тому, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору».

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

На підтвердження правомірності дій банку щодо нарахування та виплат відповідачкою комісій позивачем у додаткових пояснення зазначено наступне.

У п. 5.4 оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії зазначено, що відповідач протягом строку користування сумою кредиту для програми «Моментальна розстрочка на карту» щомісячно буде сплачувати банку комісійну винагороду за надання (інформації) виписок за рахунком НПЗ в розмірі та на умовах, визначених в розділі III Додатку

№ 4 до Договору.

Відповідно до п. 3.3. Додатку 4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» відкриття Рахунку і отримання кредиту в вигляді Відновлювальної кредитної лінії здійснюється на підставі Договору, цього Додатку №4, а також укладеної між Сторонами на підставі Договору та цього Додатку №4 Угоди. Угода між Клієнтом та Банком укладається в порядку передбаченому Договором та з урахуванням умов цього Додатку № 4. Кожна Угода обов`язково містить суму кредиту, строк надання кредиту, тип кредиту, мету кредиту, розмір процентів, що встановлюються за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії, комісійних винагород (у випадку їх наявності), необхідність укладення договорів щодо супутніх послуг, а також інші умови погоджені Сторонами та передбачені вимогами діючого законодавства України (ст. 63 публічної пропозиції).

У п. 3.4.3. Додатку 4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в AT «Альфа-Банк» зазначено, що розмір процентної ставки за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії, а також розмір інших платежів та комісій, в тому числі в рамках Програми «Моментальна розстрочка на карту»/«Легка розстрочка» визначені Тарифами та зазначені в Угоді (ст. 64 публічної пропозиції).

У п. 3.9 (ж) Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб встановлено, що за надання суми Кредиту для Програми «Моментальна розстрочка на карту» Клієнт за кожен місяць сплачує Банку щомісячну комісію у розмірі, що вказується в Розділі III цього Додатку № 4

(ст. 74 публічної пропозиції).

У таблиці Додатку № 4 зазначено, що Комісійна винагорода за надання кредиту (Всі торговці, які надають можливість безготівкової оплати Карткою за товар/послугу), щомісячна від суми Кредиту для Програми «Моментальна розстрочка на карту» становить - 1,8% (ст. 77 публічної пропозиції).

Однак, доказів ознайомлення відповідачки та підписання нею Додатку 4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» позивачем не надано, а в самому кредитному договорі (оферті, підписаній відповідачкою) не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу статті 613 ЦК України). Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх невчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості. Тому боржник може вимагати належного розрахунку заборгованості, а кредитор повинен виконати такий обов`язок (пункт 5 частини першої статті 16 ЦК України) задля задоволення інтересу боржника у юридичній визначеності.

Як убачається з наданої позивачем виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 27.04.2016 по 01.03.2023, відповідачка сплатила у період з 27.04.2016 по 27.02.2023 комісію за розрахунково-касове обслуговування основної картки на загальну суму 40 076,42 грн; плату за користування послугою SMS-інформування на загальну суму 660,00 грн; комісію за обслуговування основної картки на загальну суму 635,60 грн

Із огляду на встановлені у справі обставини, відсутність доказів погодження сторонами кредитного договору умов сплати позичальником комісії, з метою захисту майнових прав позичальника (відповідачки), а також її інтересу у правовій визначеності, суд вважає за необхідне зарахувати сплачену відповідачкою комісію за розрахунково-касове обслуговування основної картки на загальну суму 40 076,42 грн, плату за користування послугою SMS-інформування на загальну суму 660,00 грн та комісію за обслуговування основної картки загальну суму 635,60 грн в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту.

Відтак, з урахуванням того, що позивачем доведено загальний розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами в розмірі 42 726,82 грн, а також розмір сплаченої відповідачкою комісії за розрахунково-касове обслуговування основної картки, SMS-інформування та за обслуговування основної картки у загальному розмірі 41 372,02 грн, судом ця сума зараховується в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Оскільки після зарахування сплаченої відповідачкою комісії в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами наявна заборгованість за кредитним договором № 630390336 у розмірі 1 354,80 грн, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь АТ «Сенс Банк» витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (3%).

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 27.04.2016 № 630390336 у розмірі

1 354 грн 80 коп. (одну тисячу триста п`ятдесят чотири гривні 80 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 90 грн 84 коп. (дев`яносто гривень 84 копійки) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження юридичної особи:

вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя