Справа № 466/7030/24
Провадження № 2/466/2173/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Репети К.М.,

справа № 466/7030/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

у с т а н о в и в:

02 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП невідомий, в якій просить стягнути на її користь матеріальну шкоду, завдану злочином в розмірі 4 326,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн, а також судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 25.04.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень) в дохід держави.

Зазначила, що 23.02.2024 року, приблизно о 09:15 год, ОСОБА_2 , перебуваючи на сходовому майданчику дев`ятого поверху у приміщенні багатоквартирного дев`ятиповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, у результаті словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдала більше двох ударів кулаками обох рук та рукояткою швабри в область обличчя, голови, передньої черевної стінки та лівого передпліччя ОСОБА_1 , чим спричинила останній, згідно з висновком судово-медичного експерта №150 від 26.02.2024 року, тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі справа і зліва, в тім`яних ділянках справа і зліва, на передній черевній стінці, садна на обличчі, на лівому передпліччі, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Своїми неправомірними діями відповідачка заподіяла позивачці матеріальну шкоду на суму 4 326, 60 грн. на придбання лікарських препаратів та необхідної медичної продукції. Ні в процесі розгляду кримінального провадження, ні станом на день подання позовної заяви, відповідачка не відшкодувала позивачці спричинену їй шкоду.

Крім того, зазначила, що внаслідок протиправних дій відповідача, вона понесла значні моральні втрати, які призвели до фізичного болю та душевних страждань, непомірний шок та стрес в наслідок якого вона тривалий час перебувала в стані депресії, які він оцінює в розмірі 40 000,00 грн. З врахуванням вищевикладеного, вимушена звернутися до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2024 року справу номер 466/7030/24 передано для розгляду судді Ю.В.Донченко.

Ухвалою від 25.07.2024 суд прийняв до розгляду та відкрив провадження в цивільній справі, вирішив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

09.08.2024 р. відповідач подала на адресу суду відзив на позовну заяву в якому висловила позиції щодо заявлених позовних вимог.

На підставі розпорядження №203 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 29.11.2024 справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином передано на перерозподіл.

29.11.2024 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 справа 466/7030/24 (провадження № 2/466/2173/24) була розподілена на розгляд судді Невойту П.С. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 року).

Ухвалою від 02.12.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду. Розгляд справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В останнє судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Гривна Т.Б. не з`явились, разом з цим, 27.12.2024 року надійшла заява за підписом адвоката позивача та позивача щодо можливості розгляду справи за відсутності сторони позивача. В заяві представник зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибула з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення смс-повідомлення про виклик в судове засідання , яке долучено до матеріалів справи.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить такого висновку.

Як встановлено судом та підтверджується вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 25.04.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень) в дохід держави, за обставин, що 23.02.2024 року, приблизно о 09:15 год, ОСОБА_2 , перебуваючи на сходовому майданчику дев`ятого поверху у приміщенні багатоквартирного дев`ятиповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, у результаті словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдала більше двох ударів кулаками обох рук та рукояткою швабри в область обличчя, голови, передньої черевної стінки та лівого передпліччя ОСОБА_1 , чим спричинила останній легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач понесла витрати на купівлю медичних препаратів та лікування, оскільки в наслідок отриманих травм вимушена була звернутись за медичною допомогою. Згідно консультацій лікарів в т.ч. і невролога для проходження лікування були призначені ліки: ультафасин, бетагістин, гамалате та ін. (арк.спр. 10-15). Згідно наданих фіскальних чеків, позивач придбавала дані ліки в аптеках (арк. спр.49-57).

Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 4 326, 60 грн., які позивач понесла на лікування підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 40 000,00 грн., то судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст. 23, 1167 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу, від дій відповідача знайшло підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними у вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 25.04.2024 року.

Отже, вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди.

Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому суд вважає розмір моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн. відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 800, 00 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ.

В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар.

Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.06.2024 між ОСОБА_3 та адвокатом Гривна Т.Б. укладено Договір про надання правничої допомоги №62.

На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Гривна Т.Б. надано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №4 від 27.06.2024 року на суму 4800, 00 грн. за надання адвокатських послуг.

При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п.6 ч.3 ст.2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3 000, 00 гривень.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд ,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 4326, 60 грн. (чотири тисячі триста двадцять шість гри. 60 коп.) на відшкодування шкоди, завданої злочином, моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.) та 3 000, 00 (три тисячі гривень 00 коп.) витрат на правову допомогу, а всього 12 326, 60 грн. (дванадцять тисяч триста двадцять шість грн. 60 коп.).

У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення виготовлений 02.01.2025 року.

Суддя П. С. Невойт