У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

з участю: адвокат Вароди П.Б.,

представників відповідачів- ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву адвоката Вароди Павла Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2025 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України в користь ОСОБА_3 384 533.33 грн у відшкодування моральної шкоди та 42 000 грн сплачених за надання правової допомоги у кримінальному провадженні.

03 листопада 2025 року адвокат Варода П.Б. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заяви вказав, що позов задоволено. У позові він повідомляв, що очікує понести витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 30000 грн. До закінчення судових дебатів повідомив про намір подати до суду докази на підтвердження понесення таких витрат.

Посилаючись на наведене, просить стягнути з державного бюджету на користь позивача 30 000 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Також, до вказаної заяви долучено договір про надання правничої допомоги від 10 липня 2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 03.11.2025 року на суму 30 000грн.

Попередньо Тернопільська обласна прокуратура та Головне управління національної поліції в Тернопільській області подали заперечення. Вказали, що адвокатом не долучено детального опису наданих послуг та акту приймання-передачі виконаних робіт, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат. Також вказали на критерії розумності та співмірності таких витрат із ціною позову, складністю справи та значенням справи для сторін. Посилаючись на наведене, просили відмовити у задоволенні заяви.

В судовому засіданні адвокат Варода П.Б. заяву підтримав та просив задовольнити.

Представники Тернопільської обласної прокуратури та Головного управління національної поліції в Тернопільській області заперечили щодо задоволення заяви, з підстав викладених у письмових запереченнях.

В силу вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, розглянувши заяву та доводи викладені у ній, дослідивши долучені до неї документи, вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи викладене та принцип розумності, суд вважає, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові КЦС ВС від 10.01.2024 у справі №285/5547/2.1.

Як вбачається з матеріалів справи, у позові позивач зазначав, що очікує понести витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 30 000 грн. Будь-які доказа на підвтердження понесення таких втра ні до позову, ні до винесення судового рішення позивачен не було подано. Так, до закінчення судових дебатів, представник позвиача повідмояв, зо подасть такі докази протягом пяти днів після ухвалення рішення суд.

Рішення у справі ухвалене 29 жовтня 2025 року.

До заяви про ухвалення додаткового рішення від 03 листопада 2025 року, представником позивача долучено договір про надання правничої допомоги від 10 липня 2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 03.11.2025 року.

При цьому, адвокат ні у судовому засіданні, ні у поданій заяві жодним чином не обґрунтував поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів.

Як слідує із змісту договору від 10 липня 2024 року, у п. 3.1. договору, сторони погодили гонорар адвоката у фіксованому розмірі 30 000 грн, який не залежить від результату вирішення справи. Отже, такий договір та розмір гонорару адвокату був у представника позивача станом на день ухвалення судового рішення 29.10.2025 року та жодних перешкод надати його суду не було.

Суд не приймає до уваги твердження адвоката, що підставою не подання таких доказів до закінчення судових дебатів є факт оплати коштів лише 03.11.2025 року, що підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордеру, оскільки саме у договорі сторони погодили розмір гонорару адвоката, що є належним і достатнім доказом на підтвердження понесення таких витрат.

При цьому, згідно положень ст. 141 ЦПК, суд вирішує питання про стягнення судових витрат не лише тих, які сторона сплатила, а і тих, які має сплатити у майбутньому у зв`язку з розглядом справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заяву адвоката Вароди П.Б. про ухвалення додаткового рішення слід залишити без задоволення. Відмовити адвокату Вароді П.Б., який діє в інтересах ОСОБА_3 , у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Керуючись ст. ст. 13, 133, 141, 246, 260, 263, 270, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву адвоката Вароди Павла Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Відмовити адвокат Вародиі Павлу Борисовичу, який діє в інтересах ОСОБА_3 , у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 25 листопада 2025 року.

Головуюча І.М. Черніцька