Справа № 196/3/25
№ провадження 2/196/135/2025
УХВАЛА

03.01.2025 с-ще Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Костюков Д.Г., ознайомившись із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Вважаю, що зазначену позовну заяву слід залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Стаття 175 ЦПК України встановлює обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Так, згідно вимог п.3 та п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити серед іншого обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У порушення вищевказаних норм, у позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують обставини, зокрема: позивачем не зазначено докази, які підтверджують перерахування кредитних коштів відповідачу відповідно до п.п. 1.1-1.3 договору про споживчий кредит №103485406 від 15.09.2023 року, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 ; перерахування кредитних коштів відповідачу відповідно до п.п. 1.1-1.3 договору про споживчий кредит №5377673 від 24.08.2023 року, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 ; перерахування кредитних коштів відповідачу відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76232129 від 02.10.2023 року, укладеного між ТОВ "1 Безпечне Агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 ; перерахування кредитних коштів відповідачу відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №4637117 від 25.09.2023 року, укладеного між ТОВ "1 Безпечне Агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .

Крім того, до позовної заяви не додано довідки про ідентифікацію щодо підписання договору про споживчий кредит №103485406 від 15.09.2023 року, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 ; договору про споживчий кредит №5377673 від 24.08.2023 року, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 ; договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76232129 від 02.10.2023 року, укладеного між ТОВ "1 Безпечне Агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 ; договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №4637117 від 25.09.2023 року, укладеного між ТОВ "1 Безпечне Агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 , з використанням електронного підпису шляхом введення одноразового ідентифікатора.

Таким чином, позивачу необхідно усунути вищевказані недоліки.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За статтями 1, 2 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

При цьому, саме суд повинен перевірити, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, тощо, які додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містять відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені законодавством, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Таким чином обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд.

В даному випадку до поданої до суду позовної заяви на підтвердження сплати судового збору представником позивача долучено платіжну інструкцію №75412 від 26 липня 2024 року щодо сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн., однак позивачем сплачено судовий збір на рахунок отримувача ГУК у м.Дн-кій обл/ОТГ с.Межова/22030101 за позовом ТОВ "ФК "ЄАПБ", Межівський районний суд Дніпропетровської області №70856.

Таким чином, позивачем в порушення вищевказаних норм не додано платіжного документа про сплату судового збору за подання даної позовної заяви до Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

Крім того, зі змісту позовної заяви та її вимог встановлено, що предметами спору у даній справі є чотири договори, а саме: договір про споживчий кредит №103485406 від 15.09.2023 року, укладений між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 ; договір про споживчий кредит №5377673 від 24.08.2023 року, укладений між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 ; договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76232129 від 02.10.2023 року, укладений між ТОВ "1 Безпечне Агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 ; договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №4637117 від 25.09.2023 року, укладений між ТОВ "1 Безпечне Агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі Постанова), подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з положеннями ч.2 ст.4 Закону Украаїни «Про судовий збір», за подачу до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подачу позовної заяви до суду, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як набувачу права вимоги про стягнення заборгованості за кожним договором та враховуючи кількість позовних вимог, а саме: заборгованість за 4 (чотирьма) договорами, необхідно було сплатити 12 112 грн. 00 коп. (3028 грн. 00 коп. х 4) судового збору.

Однак, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви не було додано документу, що підтверджує повну сплату судового збору в розмірі, встановленому законом, та не зараховано відповідну суму до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» необхідно сплатити 12 112 грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви до Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

При таких обставинах, відповідно до ст. 185 ЦПК України, вважаю, що позов підлягає залишенню без руху та позивачу слід надати строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали та роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Г. Костюков