Провадження № 4-с/369/121/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Погрєбна З.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

Встановив:

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Гавриленко Я.С., на підставі ордеру АА №1345434 від 27.10.2025 звернулись до суду зі скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця та Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районні Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо відмови ОСОБА_1 , у знятті арешту з квартири. Скасувати арешт накладений на майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , який накладений постановою про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АК №627416, виданою 10.04.2008 ДВС Києво-Святошинського РУЮ.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що в липні 2025 з метою відчуження власності звернувся до приватного нотаріусу, яка повідомила, що відповідно до інформації яка міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на його квартиру 24.04.2008 накладено арешт. Що унеможливлює користування та розпорядження майном. Відповідно до інформації отриманої в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №43664870 від 23.07.2025 на квартиру скаржника накладено арешт 24.04.2008 за № 7096640. З метою з`ясування підстав накладення арешту представник позивача звернувся із запитом до Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) із запитом. На який отримав відповідь про те що, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконання у відділі перебувало ВП № 3379266 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-1252 від 19.07.2006 про стягнення аліментів. 19.05.2008 виконавче провадження завершено. Згідно даних АСВП постанова про арешт майна боржника в рамках ВП № 3379266 не виносилась. Станом на 31.07.2025 матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням строку зберігання. Також представником скаржника був направлений запит до Боярської державної нотаріальної контору про надання інформації та копій документі, на що отримав відповідь що справи нотаріальних документів Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за 2008 рік, у тому числі справа 2-41 «Розпорядження по накладенню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна» передані на зберігання до Філії підставі судового наказу стягнуто з неї на Київського обласного нотаріального архіву. Як внаслідок було спрямовано запит до Філії користь ЗАТ «Український мобільний зв`язок» 2 124,70 грн. Відкрито виконавче Київського обласного державного нотаріального архіву про надання інформації та копій документ. Згідно відповіді з додатками від 11.09.2025 до якого додавалися копії витягів про реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та копія Постанови № 142/5 серії АА № 367856 від 10.04.2008, відповідно цієї постанови Відділом ДВС Києво-Святошинського РУЮ при примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1252 від 26.07.2000 року Києво-Святошинським райсудом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі частини було накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 а саме квартиру за адерсою : АДРЕСА_1 .

В подальшому скаржник звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про скасування арешту. Ухвалою від 22.09.2025 у справі № 69/16986/25 відмовили у відкриття провадження у справі.

Окрім того 07.10.2025 представник скаржника звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з запитом про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи № 2-1252 по якій було видано виконавчий лист. Згідно відповіді цивільна справа знищена за закінченням терміну зберігання.

06.10.2025 звернулись до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про зняття арешту, відповідь на яку не надано.

Ухвалою від 31.10.2025 прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження.

19.11.2025 від представника скаржника надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів.

22.12.2025 від представника скаржника Гариленко Я.С., надійшло клопотання з додатками про долучення доказів до матеріалів справи, також надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі скаржника.

Представник суб`єкта оскарження у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи за їх відсутності, оскільки неявка учасників розгляду не є перешкодою для розгляду даної скарги.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Києво- Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист по цивільній справі № 2-1252 від 26.07.2000 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти.

На підставі цього виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 3379266 23.05.2007р.

Відповідно до інформації отриманої в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №43664870 від 23.07.2025 на квартиру скаржника накладено арешт 24.04.2008 за № 7096640

Згідно відповіді Вишневого відділу державної виконавчої служб у Бучанському районі Київської області що на виконанні перебувало виконавче провадження № 3379266, 19.05.2008 виконавче провадження завершено, про що винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно відповіді з додатками від 11.09.2025 до якого додавалися копії витягів про реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та копія Постанови № 142/5 серії АА № 367856 від 10.04.2008, відповідно цієї постанови Відділом ДВС Києво-Святошинського РУЮ при примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1252 від 26.07.2000 року Києво-Святошинським райсудом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі частини було накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 а саме квартиру за адерсою : АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді з Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області №124108 від 03.12.2025р. станом на 03.12.32025 на примусовому виконанні в Відділі виконавчі документи відносно ОСОБА_1 не знаходяться.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Положеннями ст. 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини першої ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження» і ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, що був чинним до 04.10.2016, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, містився в ч. ч. 2-5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, що діяв до 04.10.2016, і міститься у ч.ч. 2-4 ст. 59 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Суб`єкт оскарження не може задовольнити вимоги ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд відзначає, що арешт майна є заходом, направленим на примусове виконання рішень судів та інших органів. Тобто такий захід застосовується державним/приватним виконавцем в інтересах стягувача з метою виконання судового рішення чи рішення інших органів, які підлягають примусовому виконанню.

Арешт майна є тимчасовим обмеженням прав боржника, яке повинно бути визначено певним строком. На думку суду, необмежене застосування заходу примусового виконання виконавчого документу може становити порушення права особи на вільне володіння своїм майном.

Також відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, згідно Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як встановлено в судовому засіданні, відомості про перебування у виконавчій службі відкритих виконавчих проваджень, боржником в яких є скаржник, відсутні.

Доказів на підтвердження переривання строку пред`явлення до виконання указаного виконавчого документа матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

На думку суду, існування арешту майна ОСОБА_1 наразі не направлено на виконання рішення суду, яке фактично виконано боржником, а лише створює обмеження у вільному володінні майном. Внаслідок арешту її нерухомого майна вона по цей час перебуває у ситуації, в якій до неї на невизначений термін застосовано обмеження права володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ця ситуація суперечить принципу правової визначеності.

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає ОСОБА_1 користуватися й розпоряджатися належною їй власністю.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про наявність правових підстав для зняття арешту та заборони, накладеної в межах виконавчого провадження №3379266 із виконання судового наказу №2-1252 від. 19.07.2006, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.04.2008.

З урахуваннях вищезазначеного скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 258-260, 448-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

постановила:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця та Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у знятті арешту з квартири за адресою : АДРЕСА_2 №6 неправомірною.

Скасувати арешт накладений на майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження серії АК №627416, виданою 10.04.2008 року ДВС Києво-Святошинського РУЮ, реєстраційний номер обтяження № 7096640 від 24.04.2008 року 16:22:49 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який зареєстрований 24.04.2008 року за номером запису обтяження : 7096640, реєстратор : Києво-Святошинська державна нотаріальна контора, а саме з квартири за адресою : АДРЕСА_1 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 30.12.2025 року

Суддя Н.О.Хацько