Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/9149/25
Провадження №2/711/3360/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Бутовській Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернувся в Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.01.2020 між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /5, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 3229 грн. 00 коп. Строк користування кредитом - 29 днів, строк дії Договору 3 роки, відсоткова ставка 1,488 % за один день користування кредитом.

Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Водночас, станом на сьогоднішній день, строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

У позовній заяві також вказано, що 11.02.2022 укладено договір № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №/5.

10.01.2023 укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № /5.

18.02.2025 укладено договір №18-02/25, відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № /5.

Таким чином, вказує, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № /5.

Як зазначено, станом на сьогоднішній день, заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість за Договором № /5 від 04.01.2020 у розмірі 85279 грн. 88 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3229 грн. 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 82050 грн. 88 коп.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 48323 грн. 98 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3229 грн. 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 45094 грн. 98 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2 442 грн. 40 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.07.2025, матеріали цієї справи передано до Придніпровського районного суду м. Черкаси, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, для розгляду за підсудністю. До Придніпровського районного суду м. Черкаси матеріали справи № 712/9149/25 надійшли 12.08.2025 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025, справа № 712/9149/25 передана у провадження судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької Світлани Михайлівни.

Ухвалою суду від 15.08.2025 справу прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

15.10.2025, відповідач, через свого представника адвоката Війтенка В.Ю., подав відзив на позовну заяву. Як зазначено, у Заяві-анкеті від 25.12.2020 № 3402754 відповідач просив надати кредит строком на 29 днів для використання в споживчих цілях. У пропозиції укласти договір (оферті) від 25.12.2025 зазначено строк користування кредитом 29 днів. Акцепт також передбачає умову, згідно з якою строк користування кредитом становить 29 днів. Таким чином, під час укладення договору сторони узгодили, що строк кредитування становить 29 днів. З розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором слідує, що відповідач не вчинив дій для пролонгації строку кредитування після 23.01.2021. Таким чином, строк кредитування завершився 23.01.2021. Крім того, в оферті та в акцепті вказано, що відсоткова ставка 1,488% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору. Також в оферті та акцепті також зазначено, що максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору.

Оскільки кредит у розмірі 3229 грн. 00 коп. було отримано 25.12.2020, то останнім день строку кредитування припав на 23.01.2021. З розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ "ІНФІНАНС", станом на 11.02.2022, слідує, що первісний кредитор з 25.12.2020 до 23.01.2021 нараховував проценти за користування кредитом у розмірі 48 грн. 05 коп. за день користування, тобто 1,488 відсотка за день користування. Починаючи з 24.01.2021 до 11.02.2022 первісний кредитор нараховував за кожен день відсотки за користування кредитом в розмірі 113 грн. 02 коп. за день, тобто 3,5 відсотки за день користування.

Також вказує, що оскільки сторони узгодили строк кредитування (строк виконання зобов`язання), який є відмінним від строку дії договору, нарахування відсотків поза межами узгодженого сторонами 29-денного строку кредитування є неправомірним. Вважає, що первісний кредитор та набувачі права вимоги за договором не мали права нараховувати відсотки за користування кредитом після 23.01.2021. Беручи до уваги умови щодо відсотків за користування кредитом, які узгоджені сторонами під час укладення договору, оскільки відповідачем не було належно виконано умови Договору, він мав би сплатити відсотки за користування кредитом протягом строку кредитування (29 днів) за ставкою 3,5 відсотки за день. Таким чином, первісний кредитор мав право нарахувати відсотки за користування кредитом не більше 3277 грн. 44 коп. (3229,00 грн. х 3,5/ 100 х 29 днів). Вказана сума співпадає з тією сумою, яка вказана в оферті та акцепті, як загальна вартість кредиту за умови неналежного виконання договору. Отже, первісний кредитор мав право відступити право вимоги лише в розмірі 6506 грн. 44 коп., з яких 3229 грн. 00 коп. - тіло кредиту, а 3277 грн. 44 коп. - відсотки за користування кредитом. Беручи до уваги викладене вище, на його думку, позов може бути задоволений лише частково.

Крім того, відповідач заперечує проти задоволення вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 16000 грн. 00 коп. у зв`язку з тим, що Адвокатське об`єднання "ЛІГАЛ АССІСТАНС", на підставі договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 (договір, за яким надається правнича допомога в цій справі) надавало правничу допомогу ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" з метою стягнення заборгованості за кредитними договорами також в інших справах: 352/1005/25, 568/453/25, 392/578/25, 669/484/25, 728/1054/25, 459/1384/25, 569/13307/25, 308/8858/25 та в інших. У справі, яка розглядається, позивачем надано Витяг з Акта про надання юридичної допомоги №11. Витяг з Акта № 11 на підтвердження надання правничої допомоги за договором від 02.07.2024 №02-07/2024 позивачем було також надано в справі № 569/13307/25. В цій справі позивач також просив стягнути заборгованість за кредитним договором, в якому первісним кредитором було ТОВ "ІНФІНАНС". Крім того, витяг з Акта №11 було надано у справі № 308/8858/25, в якій також позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором, укладеним з ТОВ "ІНФІНАНС". Таким чином, була відсутня необхідність надавати консультації протягом двох годин, оскільки адвокатське об`єднання вже надавало правничу допомогу у відповідній категорії справ. Категорія справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами є поширеною і не є складною, не потребує особливих затрат часу на вивчення документів, які фактично є типовими, через що для фахового юриста, тим більше адвокатського об`єднання, не вимагала значних часових затрат для надання усної консультації з вивченням документів. Враховуючи попередню залучення адвокатського об`єднання до складання позовних заяв про стягнення заборгованості, в яких позивачем було ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", а деякі з кредитних договорів, за якими позивач набув право вимоги, укладено з ТОВ "ІНФІНАНС", складання позовної заяви не вимагає затрати 4 годин.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 178, 191 ЦПК України, відповідач просить взяти до уваги вказаний відзив на позов та врахувати викладені в ньому заперечення. До того ж, вказує, що його орієнтовані витрати на правничу допомогу становлять 10 000 грн. 00 коп.

21.10.2025 позивачем подано відповідь на відзив. Як зазначено, відповідач не заперечує факт укладання договору, отримання грошових коштів та виникнення зобов`язань між сторонами. У розрахунку заборгованості до позовної заяви чітко вказано, з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та, за який період вона була нарахована. Також, звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження повного належного виконання умов договору. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків.

Так, пропозиція (оферта) на отримання кредитних коштів відповідно до Заявки-анкети містить погоджені умови щодо строку дії Договору 3 роки. Строк дії договору позики 36 календарних місяців. Відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Договору, п. 2.5 передбачено, що строк договору фінансового кредиту становить 36 календарних місяців з дня укладання Договору. Пункт 2.6 Правил визначає, що максимальна сума кредиту складає 20 000 грн. 00 коп. Наданий розрахунок заборгованості ТОВ «Інфінанс» відображає всю історію користування кредитними коштами відповідачем ОСОБА_1 . Відповідно до розрахунку заборгованості позичальник активно користувався кредитними коштами та погасив отримані попередньо 4 транші. 25.12.2020 було надіслано Пропозицію та підписано Оферту № /5 на отримання п`ятого траншу. Останній транш не був погашений позичальником, відповідно, подальше користування не подовжувалось. Як вбачається з долучених позивачем наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості відповідача, нарахування відсотків за Договором надання позики проведено за період з 25.12.2020 по 03.01.2023, тобто виключно в межах строку користування кредитними коштами 36 календарних місяців з дати укладення Договору та підписання Акцепту оферти (04.01.2020 та 25.12.2020). Отже, нарахування процентів за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеним з відповідачем, проведено виключно в межах строку, встановленого умовами Договору, а тому є правомірним, відповідає умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства і підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, вказує, що відповідно до п. 2.2 Договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022, з дати відступлення Прав Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг. Граничний строк кредитування за спірним договором складає 3 роки, таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» нараховував проценти відповідно до погоджених сторонами умов договору. Тобто, як вбачається зі змісту Договору, слід розмежовувати: 1. орієнтовний строк повернення кредиту 29 днів, який передбачає право Позичальника користуватися пільговими умовами договору, а саме пільговими відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 1,75% та подальше отримання наступного траншу за договором в рамках встановленого ліміту (максимальної суми кредиту) 20 000 грн. 00 коп. Оскільки, Позичальником не були виконані умови щодо повернення позики в орієнтовний строк 29 днів, то подальше нарахування процентів було проведено за погодженою процентною ставкою 3,5 %, відповідно до умов Пропозиції та Акцепту Оферти до Договору. 2. граничний строк користування 3 роки (36 місяців). Тобто, договором передбачено та погоджено сторонами граничний строк користування кредитними коштами 36 місяців, в межах якого і було здійснено нарахування відсотків, оскільки, Позичальник не скористався своїм право щодо повернення кредитних коштів у рекомендований (пільговий) строк, тобто у строк найнижчої відсоткової ставки за користування. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. При цьому, договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Всі інші доводи відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину. Додатково зазначає, що ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного Договору про відступлення права вимоги. З урахуванням принципу тлумачення «favor contructus» (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20).

До того ж, звертає увагу на те, що позовна заява, на виконання вимог цивільного процесуального законодавства, містить попередню суму судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи у суді, в тому числі і 16 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Варто зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу, в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема в справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості їх вартості, до позовної заяви надано достатні, належні та достовірні докази для підтвердження витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 4.2. Договору сторонами узгоджено, що ТОВ «Факторинг Партнерс» зобов`язується оплатити надані АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надані послуги. Крім того, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження представника відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Відповідачем ніяких активних дій та звернень до позивача (первісного кредитодавця) з приводу мирного врегулювання спору (проведення реструктуризації боргу, проведення акту звірки) так і не було здійснено. Відтак, витрати позивача на правничу допомогу були неминучими та є обґрунтованими. Звертає увагу на те, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору, що не заперечується відповідачем по справі. Виходячи з чого, та з урахуванням норм чинного законодавства України, відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивача.

Водночас, вважає, що вимоги відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки, сам відзив на позовну заяву є необґрунтованим та суперечливим. Щодо заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу для визначення суми відшкодування, необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру. Витрати позивача на правничу допомогу були неминучими та є обґрунтованими, в свою чергу, витрати відповідача не можна визначити як «неминучі та співмірні», належним чином не були обґрунтовані, а саме щодо витраченого часу та обґрунтованості обсягу робіт (в тому числі, ненадання доказів по справі на підтвердження своїх доводів та заперечень, ненадання контррозрахунку заборгованості відповідно до всіх погоджених умов договорів).

Враховуючи зазначене вище, просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

У судове засідання представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» не з`явилася, хоча повідомлялася судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, у прохальній частині позовної заяви (п. 5) заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника Товариства. Крім того, зазначено про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Водночас, 30.11.2025 представником відповідача адвокатом Війтенком В.Ю. подане до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі відповідача. Крім того, зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи думку представників позивача та відповідача, а також відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.12.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /5, який є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

ТОВ «ІНФІНАНС» має у мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою).

На підставі Заяви-анкети № 3402754 від 25.12.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , шляхом надсилання пропозиції укласти договір (оферти) від 25.12.2025 та прийняття пропозиції укласти договір (акцепту) від 25.12.2025 укладено договір Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /5.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, у цьому випадку, мало місце укладення кредитного договору в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору, що підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем, шляхом введення одноразового ідентифікатора у вигляді коду 9s7f7f, який 25.12.2020 надіслано йому за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер НОМЕР_1 , зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця, та введено ним 25.12.2020, що і є його безпосереднім підписом.

Тобто, акцепт договору позичальником, здійснений за допомогою аналога електронного цифрового підпису в формі одноразового ідентифікатора, представленого у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, яка видана директором ТОВ «ІНФІНАНС» Балабко О.О.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору, шляхом заповнення Заявки-Анкети на отримання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки.

Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки.

Акцептуючи оферту відповідач підтвердив:

- інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», йому Товариством надана;

- отримання пояснень Товариства з метою забезпечення Позичальнику можливості оцінити, чи адаптовано Договір до його потреб та фінансового стану;

- самостійно перед укладанням Договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, Проектом Договору і, який відповідає умовам даного Договору, та погодився з ними;

- він уклав цей Договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття ним рішення щодо укладення цього Договору, що відповідає його внутрішній волі;

- підписуючи Акцепт він розумів, що одночасно підписує Заявку-Анкету на отримання кредиту та підтвердив, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правдивою.

Умовами договору визначено: розмір кредиту - 3 229 грн. 00 коп.; строк користування кредитом 29 днів; строк дії Договору 3 роки; відсоткова ставка - 1,488% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; річна відсоткова ставка 543,12%, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; загальна вартість кредиту в грошовому вираженні становить - 1 393 грн. 38 коп., за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом становить - 543,12%, за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; номінальна відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими Правилами; номінальна річна відсоткова ставка - 638,75%, застосовується у випадках передбаченими Правилами; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить - 1 638 грн. 72 коп., при використанні Номінальної відсоткової ставки; реальна річна процентна ставка за кредитом становить - 638,75%, при використанні Номінальної відсоткової ставки; максимальна відсоткова ставка - 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; максимальна річна відсоткова ставка - 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить - 3 277 грн. 44 коп., за умови неналежного виконання умов Договору; реальна річна процентна ставка за кредитом становить - 1277,5%, за умови неналежного виконання умов Договору.

До того ж, відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Договору, строк договору фінансового кредиту становить 36 календарних місяців з дня укладання Договору (п. 2.5 Правил).

Встановлено, що 25.12.2020 ТОВ «ІНФІНАНС» ініціювало переказ коштів згідно з договором безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке діє на підставі договору на переказ коштів № ФК-П-17/08-04 від 03.08.2017. Як вбачається з довідки № 2632_00 від 17.01.2025, виданої директором ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» Велікановим Є.М., Товариством успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 25-12-2020 19:47:07 на суму 3229,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 76034040, призначення платежу: Зачисление 3229 грн на карту НОМЕР_2 .

Отже, ТОВ «ІНФІНАНС» виконало свої зобов`язання перед позичальником за договором та надало йому кредит в сумі 3229 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_2 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 04.01.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС»та ОСОБА_1 . Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /5, а також отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 3229 грн. 00 коп., на підставі акцепту оферти від 25.12.2020 на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /5 від 04.01.2020 відповідно до Заявки-анкети № 3402754 від 25.12.2020.

У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем оспорюються обставини укладення Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /5 від 04.01.2020 між ним та ТОВ «ІНФІНАНС», а також факт отримання 25.12.2020 кредитних коштів у розмірі 3229 грн. 00 коп., на підставі акцепту оферти від 25.12.2020 на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /5 від 04.01.2020, та використання кредитних коштів.

Враховуючи зазначені вище обставини, доводи відповідача про те, що строк кредитування завершився 23.01.2021, тобто через 29 днів (строку кредитування), з моменту отримання кредитних коштів 25.12.2020, є безпідставними, оскільки Пропозиція (Оферта) на отримання кредитних коштів відповідно до Заявки-анкети від 25.12.2020 містить погоджені умови щодо строку дії Договору 3 роки. До того ж, як уже зазначалось вище, відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Договору, строк договору фінансового кредиту становить 36 календарних місяців з дня укладання Договору (п. 2.5 Правил).

Всупереч умов Договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 48323 грн. 98 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3229 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 45094 грн. 98 коп. При цьому, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за договором нарахована станом на 10.01.2023, тобто в межах строку договору і на дату відступлення права вимоги.

Судом також встановлено, що 11.02.2022 ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 11-02/22, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ІНФІНАНС».

Відповідно до платіжної інструкції № від 11.02.2022 Фактор здійснив оплату розміру Фінансування на користь Клієнта в розмірі 633175 грн. 18 коп.

Як вбачається із Реєстру боржників до Договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022, відбулося відступлення ТОВ «ІНФІНАНС» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за Договором про надання позики № /5, укладеним із ОСОБА_1 , на загальну суму 48323 грн. 98 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3229 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 45094 грн. 98 коп. (порядковий номер у реєстрі боржників 82).

Відповідно до п. 2.2 Договору факторингу №11-02/22 від 11.02.2022, з дати відступлення Прав Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг.

Тож, враховуючи строк дії договору фінансового кредиту 36 календарних місяців з дня укладання Договору (25.12.2020) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нараховував проценти відповідно до погоджених сторонами умов договору, за період з 11.02.2022 по 03.01.2023, в розмірі - 36955 грн. 90 коп.

Крім того, 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклали Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Як вбачається із Реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, відбулося відступлення ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за Договором про надання позики № /5, укладеним із ОСОБА_1 , на загальну суму 85279 грн. 88 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3229 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 82050 грн. 88 коп. (порядковий номер у реєстрі боржників 7843).

18.02.2025 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» уклали Договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Як вбачається із Реєстру боржників до Договору № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025, відбулося відступлення ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за Договором про надання позики № /5, укладеним із ОСОБА_1 , на загальну суму 85279 грн. 88 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3229 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 82050 грн. 88 коп. (порядковий номер у реєстрі боржників 4405).

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким, чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст. 1082 ЦК України).

Водночас, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.

Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за кредитним договором.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт 57). Відповідно до статті 1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається, виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/16579/20 від 07.09.2022 (п. 9.5).

Слід також зазначити, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказані правові висновки висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 909/968/16 від 11.09.2018 (п. 59, 60).

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», відповідно до укладеного договору № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025, перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання позики № /5, укладеним із ОСОБА_1 , на загальну суму 85279 грн. 88 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3229 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 82050 грн. 88 коп.

Як уже зазначалось вище, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ні на рахунки первісного кредитора ТОВ «ІНФІНАНС».

Окрім того, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не здійснювало нарахувань за кредитним договором.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за Договором про надання позики № /5 складає 85279 грн. 88 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3229 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 82050 грн. 88 коп.

На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС».

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного кредитного договору.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).

До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

На час розгляду справи Договір про надання позики № /5 від 04.01.2020, Договір факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022, Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 та Договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані.

Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як уже зазначалось вище, відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором про надання позики № /5 від 04.01.2020 становить 85279 грн. 88 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3229 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 82050 грн. 88 коп.

Слід також зазначити, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку користування кредитними коштами 36 календарних місяців з дати укладення Договору та підписання Акцепту оферти (04.01.2020 та 25.12.2020). При цьому, відповідно до умов договору, з 25.12.2020 до 23.01.2021 нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 48 грн. 05 коп. за день користування, тобто 1,488 відсотка за день користування, а починаючи з 24.01.2021 до 03.01.2023 нараховано відсотки за кожен день користування кредитом в розмірі 113 грн. 02 коп. за день, тобто 3,5 відсотки за день користування.

Тож, вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.

На переконання суду, доводи заперечень відповідача проти позову, не знайшли свого підтвердження жодними належними, допустимими та переконливими доказами. Суд вважає, що посилання ОСОБА_1 у його відзиві, на те, що первісний кредитор та набувачі права вимоги за договором не мали права нараховувати відсотки за користування кредитом після 23.01.2021, а також те, що первісний кредитор мав право відступити право вимоги лише в розмірі 6506 грн. 44 коп., з яких: 3229 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 3277 грн. 44 коп. - відсотки за користування кредитом, є безпідставними, необґрунтованими і спростовуються дослідженими доказами.

Незважаючи на незгоду із визначеним позивачем розміром заборгованості, стороною відповідача не підтверджені будь-які факти здійсненої оплати на погашення боргу, які б не були враховані позивачем. Суд погоджується із позицією представника позивача про те, що наведений ним розрахунок заборгованості є нескладним, зрозумілим і прозорим. Позивачем нараховано відсотки за користування кредитом, у розмірі, погодженому сторонами, зокрема - 36 календарних місяців з дати укладення Договору та підписання Акцепту оферти (04.01.2020 та 25.12.2020).

Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти у розмірі 3229 грн. 00 коп. надавалися і отримані відповідачем ОСОБА_1 зі сплатою процентів (відсотків) за користування кредитом, визначених умовами договору. При укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, відповідач усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими.

Слід зазначити, що при добросовісному виконанні відповідачем зобов`язання, - не настали б для останнього негативні наслідки, пов`язані з простроченням виконання зобов`язань.

Установивши, що Договір про надання позики № /5 від 04.01.2020 підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та був ознайомлений з сукупною вартістю кредиту.

Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мав би наслідком постійне збільшення процентів за користування кредитом. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору ТОВ «ІНФІНАНС» надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні останній не висловив. Крім того, і на час розгляду цієї справи відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення ним заборгованості за Договором про надання позики № /5 від 04.01.2020 у будь-якому розмірі.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначаючи обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 48323 грн. 98 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3229 грн. 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами 45094 грн. 98 коп.

Слід зазначити, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених майнових прав. При цьому, позивачем пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості лише за тілом кредиту та частині нарахованих відсотків, а тому суд, враховуючи норми ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи позицію відповідача, яка висвітлена ним у відзиві на позовну заяву, та норми ст. 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме стягненню з відповідача на користь позивача, у межах заявлених позовних вимог, підлягає заборгованість за кредитним договором № /5 від 04.01.2020 у розмірі 48323 грн. 98 коп., з яких: 3229 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, 45094 грн. 98 коп. заборгованість по відсотках, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач заборгованість за кредитним договором не погасив.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з урахуванням норми ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), що підтверджується платіжним документом № від 20.06.2025.

Тож, враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується нормами ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що правнича допомога ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» надавалася на підставі Договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього Договору (форма заявки визначена у Додатку № 1 до Договору)

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 394 від 01.05.2025 та витягу з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025, Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надало ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» правничу допомогу по цивільній справі за позовом ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № /5.

Вартість правничої допомоги, відповідно до детального опису наданих послуг, становить 16000 грн. 00 коп.: надання усної консультації з вивченням документів (2 год. на суму 4 000 грн. 00 коп.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (4 год. на суму 12 000 грн. 00 коп.).

Як на думку суду, вказані докази є належними та допустимими.

Слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як на думку суду, знайшли своє підтвердження доводи сторони позивача про понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду цієї цивільної справи.

Так, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задоволено в повному обсязі, то пропорційний розмір витрат на правничу допомогу адвоката становить 16000 грн. 00 коп.

Водночас, надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат, а також наявність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат, понесених позивачем на правничу допомогу адвоката, суд висновує, що враховуючи ціну позову 48323 грн. 98 коп., категорію справи, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, суд вважає, що 16000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката є явно завищеним.

Суд виходить із того, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та здійснення значних розрахунків, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому суд вважає, що справедливим, обґрунтованим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 5000 грн. 00 коп., а тому в іншій частині слід відмовити.

При цьому, беручи до уваги принцип співмірності, слід звернути увагу, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Крім того, визначаючи розмір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, суд враховує баланс інтересів учасників справи, оскільки не можливо допустити для відповідача нести надмірний індивідуальний тягар у вигляді сплати правничої допомоги в розмірі 16000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 280282 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6 офіс 521) заборгованість за кредитним договором №/5 від 04.01.2020 у розмірі 48323грн. 98коп., з яких: 3229грн. 00коп. заборгованість по тілу кредиту, 45094грн. 98коп. заборгованість по відсотках; судовий збір у розмірі 2422грн. 40коп., витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000грн. 00коп., а всього - 55746грн. 38 коп.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 06.01.2026.

Головуючий суддя С.М. Позарецька