справа № 631/1333/25
провадження № 2/631/982/25
У Х В А Л А

п р о п о в е р н е н н я п о з о в н о ї з а я в и

т а с п л а ч е н о г о с у д о в о г о з б о р у

30 грудня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Мащенко С. В., розглянувши у приміщенні суду матеріали позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості»,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи звернулось в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості».

Зазначена позовна заява зареєстрована за вхідним № 7158/25-вх від 18.11.2025 року, із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/1333/25 (провадження № 2/631/982/25) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зважаючи на це та у відповідності до приписів частини 8 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримав 20.11.2025 року під № 2025955 про відсутність даних особи ОСОБА_1 у цьому реєстрі.

Тому на виконання вимог частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповіді на які впродовж тривалого часу не отримав.

Натомість представник позивача ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» - Журавльов С. Г., що діє на підставі ордеру (серії АЕ № 1414107), виданого 11.08.2025 на підставі договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 року, укладеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та АО «АЛЬЯНС ДЛС», а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5817 від 04.07.2024 року, виданого Радою адвокатів Дніпропетровської області на підставі рішення № 189 від 03.07.2024 року, в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи надіслав в суд заяву, зареєстровану за вхідним № 8053/25-вх від 15.12.2025 року, про відкликання їх позовної заяви до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості».

Отже, вирішуючи в межах строку, визначеного частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 187 та згідно із частиною 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, питання щодо можливості та необхідності відкриття провадження у справі, проаналізував фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне зауважити на таке.

Приписом частини 3 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з правилом пункту 3 частини 4 статті 185 цього ж кодексу заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Про необхідність повернення позовної зави шляхом постановлення відповідної ухвали мовить припис частини 2 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України, де чітко визначено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відтак, вирішуючи питання про повернення позовної заяви і доданих до неї документів внаслідок її відкликання позивачем до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, слід перш за все, виходить з того, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Отже, звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Частиною 3 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Також, відповідно до змісту частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Здебільшого, частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказане повністю кореспондує зі змістом вже згаданої вище статті 55 Конституції України, яку відповідно до рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, і суд не може відмовити у правосудді, а також у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства.

Одночасно із цим правилами прецедентної практики Європейського суду з прав людини передбачено, що кожна держава - учасниця Конвенції, реалізуючи пункт 1 її статті 6 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, незважаючи на те, що звернення особи до суду є її абсолютним правом, однак воно повинно ґрунтуватись на приписах матеріального та процесуального законів.

Натомість надходження у суд заяви представника позивача за довіреністю Журавльова С. Г. щодо повернення позову ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» до відкриття провадження у справі за своєю правовою природою та юридичним навантаженням слід вважати заявою про відкликання позовної заяви.

Проте, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вказане беззаперечно кореспондує із приписами чинного цивільного процесуального законодавства України, зокрема, тим, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Тому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів рівною мірою стосується й права такої особи на залишення відповідної заяви без розгляду та відкликання позову до відкриття провадження у справі.

Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання. При цьому ними в розумінні приписів частини 1 статті 42 та частини 1 статті 48 цього кодексу є сторони (позивач і відповідач) й треті особи.

Частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Одночасно з цим, відповідно до змісту частини 1 та 2 статті 64 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону, представник, якій має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Отже, з матеріалів справи з єдиним унікальним № 631/1333/25 (провадження № 2/631/982/25) вбачається, що до Нововодолазького районного суду Харківської області із позовом до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» 18.11.2025 року звернулась юридична особа ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», від імені та інтересах якої за ордером (серії АЕ № 1414107), виданого 11.08.2025 року, діяв Журавльов С. Г., та в якій позивач просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором № TDB.2021.0045.13350 від 14.05.2021 року у розмірі 27482,10 гривень.

Зі змісту заяви, зареєстрованої за вхідним № 8053/25-вх від 15.12.2025 року, щодо відкликання позовної заяви ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» до відкриття провадження у справі та повернення сплаченого ними судового збору, вбачається, що вона підписана та подана тим самим представником позивача, який діє на підставі вищезазначеного ордеру.

Вказані документи ніяких застережень щодо обмеження повноважень представника позивача на вчинення певної процесуальної дії, а саме: щодо подання від імені та в інтересах позивача заяви про відкликання його позову до відкриття провадження у справі та повернення сплаченого ними судового збору тощо,- не містять.

Частиною 1 статті 47 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Отже, з наведеного суд робить висновок про те, що відповідні позовна заява та заява про відкликання позову до відкриття провадження у справі й повернення сплаченого судового збору підписані та подані в межах процесуальних прав та повноважень представником позивача, а тому її слід прийняти, долучити до матеріалів провадження та вирішити за суттю.

Відтак, як вже було наведено вище, згідно із приписом частини 1 статті 4 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Натомість, захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав, який здійснюється, зокрема, судом у процесуальний спосіб.

Тобто, як роз`яснює норма, викладена законодавцем у частині 1 статті 1 цивільного процесуального кодифікованого закону України, саме цей кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Отже, процесуальний порядок провадження у цивільних справах, встановлений чинним цивільним процесуальним законодавством України, запроваджує зміст, форму, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежований порядок здійснення цивільного судочинства за правилом загального та спрощеного позовного провадження, за якими у будь-якому випадку спочатку відкривається провадження у справі, а потім за першим проводиться як підготовче судове засідання, так і розгляд справи по суті із проведенням судового засідання, а за другим справа одразу призначається до розгляду по суті із проведенням судового засідання або без такого, тобто стадія підготовчого провадження відсутня.

Також, відкликання позовної заяви - це форма відмови позивача від судового розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням до порушення провадження у справі обставин, з якими позивач пов`язує небажання саме в цей період часу розв`язувати виниклий до відповідача спір по суті.

Аналізуючи обставини та фактичні данні разом із належними, допустимими, достовірними та достатніми доказам в межах цієї справи у їх сукупності, суд упевнився у тому, що на момент звернення позивача із їх заявою про відкликання поданої позовної заяви ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», провадження у справі не відкрите.

Відтак, беручи до уваги вище викладене, проаналізувавши всі наявні письмові докази, ураховуючи, що на дату прийняття цього судового рішення надійшла заява позивача, від імені та в інтересах якого діяв повноважний представник, про повернення позовної заяви до відкриття провадження у справі, яка за своєї правовою природою та юридичним навантаженням вважається заявою про відкликання позову до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, суд доходить обґрунтованого висновку про те, що за таких обставин позовну заяву ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», зареєстрований під єдиним унікальним № 631/1333/25 (провадження № 2/631/982/25) слід повернути позивачу.

Також, повертаючи позовну заяву ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», зареєстровану із наданням їй єдиного унікального № 631/1333/25 (провадження № 2/631/982/25), суд вважає за необхідне роз`яснити ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», заяву якого повернуто, що за правилом частини 7 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, після усунення умов, які слугували підставою для зазначеного процесуального рішення, воно має право звернутися до суду із вказаним позовом повторно.

Крім того, одночасно із клопотанням про повернення позовної заяви ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» до відкриття провадження у справі представник позивача просить суд вирішити й питання про повернення сплаченого ними судового збору.

Отже, як обумовлено частиною 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.

Положеннями статті 1 зазначеного вище законодавчого акту визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 зазначеного нормативно-правового документу, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України.

Натомість, частиною 1 та частиною 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі:

-зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

-повернення заяви або скарги;

-відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

-залишення заяви без розгляду;

-закриття провадження по справі,-

й таке повернення здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 7 зазначеного вище нормативно-правового акту, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви.

В такому випадку судовий збір повертається повністю в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (частина 2 та 5 статті 7 зазначеного Закону України «Про судовий збір»).

Зважаючи на те, що дійсно позивач ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» при зверненні в суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» справив судовий збір, про що додав в якості письмового доказу платіжний документ у виді платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 4268 від 06.11.2025 року про сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень, та ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області вказана позовна заява повертається позивачеві, сплачена ним сума судового збору підлягає поверненню.

Відтак, беручи до уваги усе вище викладене, проаналізувавши всі наявні письмові докази у їх сукупності, ураховуючи, що на дату прийняття цього судового рішення надійшла заява представника позивача за довіреністю про повернення сплаченого збору під час вирішення питання про повернення їх позову до відкриття провадження у справі, суд доходить обґрунтованого висновку про те, що за таких обставин позовну заяву ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», зареєстровану під єдиним унікальним № 631/1333/25 (провадження № 2/631/982/25) слід повернути позивачу разом із сплаченим судовим збором.

Постановляючи ухвалу слід зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа надходила на розгляд належного та повноважного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі та ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Стрижак проти України» від 08.11.2005 року; статтям 9, 51, 125 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтями 8, 15, 17 36 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями); статтями 11, 25, 1216, 1217, 1219, 1220, 1222, 1223 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, а також статтями 1 5, 7, 12, 13, 18, 42, 43, 47 - 49, 55, 58, 62, 64, 76 82, 89, 128, 130, 131, 206, 211, 213, 214, 223, частиною 2 статті 258, статтями 259 261, частинами 5 та 11 статті 272, статтею 279, частиною 2 статті 352, пунктом 15 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),

у х в а л и в:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», зареєстровану під єдиним унікальним № 631/1333/25 (провадження № 2/631/982/25) повернути позивачу до відкриття провадження у справі, разом із доданими до неї документами, залишивши в суді копію позову.

Роз`яснити позивачу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», що повернення його позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для цього.

Повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (поточний рахунок за стандартом IBAN № НОМЕР_1 , ), судовий збір в сумі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок),який сплачено (на поточний рахунок за стандартом IBAN № UA0020559, код 37874947, одержувач ГУК Харківської області/ СТГ Нова Водолага/ 22030101, Казначейство України (ел. адмін. подат.), за платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 4268 від 06.11.2025 року.

Копію ухвали та позовну заяву з доданими до неї документами надіслати позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також надіслати копію ухвали іншим учасникам судового процесу протягом двох днів з дня її складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з цього дня.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко