Справа № 752/9404/25
Провадження № 2/752/5992/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 вересня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Нікітенко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

у квітні 2025 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 139 430,58 грн, яка складається із заборгованості:

за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 300,48 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 2 001,70 грн, три відсотки річних у розмірі 527,87 грн;

за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 14 587,99 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 1 791,41 грн, три відсотки річних у розмірі 472,41 грн;

за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення в розмірі 25 104,96 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3 263,64 грн, три відсотки річних у розмірі 812,99 грн;

за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 17 274,64 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 2 245,70 грн, три відсотки річних у розмірі 559,41 грн;

за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26 993,68 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3 337,40 грн, три відсотки річних у розмірі 821,88 грн, пеню в розмірі 474,35 грн;

за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 17 383,52 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 1 896,46 грн, три відсотки річних у розмірі 455,40 грн, пеню в розмірі 282,21 грн;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 317,68 грн;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 1 434,85 грн;

з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення в розмірі 89,95 грн, а також 3 028,00 грн сплаченого судового збору.

Свої вимоги мотивувало тим, що з 01.05.2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг за адресою: просп. Академіка Глушкова, буд. 22, в м. Києві, а саме: з 01.05.2018 року до 31.10.2021 року з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 року в зв`язку із зміною законодавства, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку відповідач не відмовлявся (не відключався).

Відповідачу надавалися житлово-комунальні послуги, однак він своєчасно не сплачував кошти за їх споживання, в результаті чого утворилась заборгованість з оплати за періоди: до 01.05.2018 року, з 01.05.2018 року, а також з 01.11.2021 року, в зв`язку із чим, позивач просить стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 139 430,58 грн з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України, а також пені відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 25.04.2025 року відкрито провадження в справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Призначено судове засідання на 09.09.2025 року (а.с. 63-64). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

Відповідач надіслав до суду відзив на вказану позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що він є власником 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; крім нього в указаному житловому приміщенні також зареєстрований ОСОБА_2 , однак позов пред`явлено лише до нього; підтвердження того, що заборгованість виникла до 01.05.2018 року відсутні, а в розрахунках заборгованості відсутні показання за які нараховані суми заборгованості; позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, однак позивачем ставиться вимога про стягнення заборгованості за період з 2018 року; також КП «Київтеплоенерго» заявлені вимоги про стягнення інфляційний втрат і 3 % річних, нарахування та стягнення яких з 24.03.2022 року заборонено постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року.

В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача до суду не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідач у поданому відзиві просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 з 09.04.1992 року, а також відповідач ОСОБА_1 з 03.12.1992 року, зареєстровані за адресою: адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом з`ясовано, що згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 386959140 від 16.07.2024 року, відповідач є власником 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору № 602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 року до дати укладання цього договору - КП «Київтеплоенерго».

Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, тут і далі - чинних на момент виникнення спірних правовідносин, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року (4511).

Встановлено, що з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Позивачем підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085).

Згідно з розрахунками заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , обліковується заборгованість: за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 300,48 грн; за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 14 587,99 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення в розмірі 25 104,96 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 17 274,64 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26 993,68 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 17 383,52 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 317,68 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 1 434,85 грн; з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення в розмірі 89,95 грн.

Крім того, згідно з наявними в матеріалах справи розрахунками, відповідачу нараховані на заборгованість: за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення інфляційну складову боргу в розмірі 2 001,70 грн, три відсотки річних у розмірі 527,87 грн; за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання інфляційну складову боргу в розмірі 1 791,41 грн, три відсотки річних у розмірі 472,41 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення інфляційну складову боргу в розмірі 3 263,64 грн, три відсотки річних у розмірі 812,99 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води інфляційну складову боргу в розмірі 2 245,70 грн, три відсотки річних у розмірі 559,41 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії інфляційну складову боргу в розмірі 3 337,40 грн, три відсотки річних у розмірі 821,88 грн, пеню в розмірі 474,35 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води інфляційну складову боргу в розмірі 1 896,46 грн, три відсотки річних у розмірі 455,40 грн, пеню в розмірі 282,21 грн.

Як з`ясовано судом, позивачем здійснювалось постачання теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), що підтверджується: довідкою про обсяги споживання послуги з постачання теплової енергії/послуги з постачання гарячої води за показниками КВОТЕ, де показники лічильника опалення за період з 01.10.2018 року по 28.02.2025 року, становлять обсяг (Гкал) 5 561,4690; актом прийняття теплового вузла обліку, затвердженим 30.12.2009 року; актами про готовність вузла комерційного обліку, складеними 19.09.2019 року, 19.05.2020 року, 06.07.2021 року, 04.10.2022 року, 13.06.2023року; актом перевірки стану вузла комерційного обліку теплової енергії від 17.01.2024 року; корінцями нарядів, згідно з якими, починаючи з 20.10.2018 року по 30.10.2024 року в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювалося включення (початок опалювального сезону) та відключення (кінець опалювального сезону) опалення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Перелік житлово-комунальних послуг наведений у пункті 1 частини 1 статті 5 вищевказаного Закону, до котрих, зокрема, належить послуга з управління багатоквартирним будинком та включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року за № 45 визначається, що власник та наймач (орендар) квартири, з-поміж іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії» встановлено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Згідно з ч. 6 ст. 19, ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 передбачено, що споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку.

Приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку, є спільним майном багатоквартирного будинку.

Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною.

За рахунок тепловиділення розподільчих трубопроводів, що розташовані у підвалах чи інших приміщеннях МЗК створюються нормальні умови для функціонування мереж водопостачання та водовідведення та інших інженерних комунікацій.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У постанові від 20.09.2018 року в справі № 522/7683/13-ц Верховний Суд дійшов висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору чи іншого документу про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду від 07.07.2020 року в справі №712/8916/17, де було сформовано висновок щодо застосування норм права (пункт 79).

Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України).

Отже, кожен із власників спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні.

Крім того, згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (ст. 540 ЦК України).

Матеріали справи не містять даних про укладання договору про надання комунальних послуг.

Відомості про те, що відповідач не споживає надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та/або відмовлявся від них у матеріалах справи відсутні.

При цьому, судом встановлено, що позивач надавав послуги з теплопостачання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності, в тому числі відповідачу (розмір частки становить 1/5).

Таким чином, за відсутності договору, який визначає солідарне зобов`язання або домовленості між співвласниками щодо порядку несення витрат за отримані послуги, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги відповідно до його частки у праві спільної часткової власності.

Також на обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості відповідач вказує, що відсутні підтвердження того, що заборгованість за надані житлово-комунальні послуги виникла до 01.05.2018 року.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні лише підтвердження, що позивачем здійснювалось постачання теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 01.10.2018 року.

При цьому, будучи обізнаним про відзив і викладену в ньому позицію ОСОБА_1 , відповідь на відзив відповідача від КП «Київтеплоенерго» до суду не надходила та доказів нарахування плати за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, виходячи з показників загальнобудинкових засобів обліку та відомостей про обсяги споживання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в спірний період не надано.

Суд вважає, що позивачем не було надано достатніх доказів того, що відповідач був споживачем послуг централізованого постачання теплової енергії та гарячого водопостачання за вказаною в позові адресою до 01.10.2018 року, а також гарячого водопостачання після 01.10.2018 року, як наслідок не підтверджено, що розрахунки заборгованості позивача за послуги житлово-комунальні послуги в цій частині є безспірними, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як з`ясовано судом, та підтверджується наявними у справі доказами, на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, комунальним підприємством долучено до матеріалів справи розрахунки заборгованості за житлово-комунальні послуги за квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , де безпосередньо зазначено розмір заборгованості за спожиті з 01.10.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення в розмірі 25 104,96 грн, за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26 993,68 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 317,68 грн, і заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення в розмірі 89,95 грн, в загальному розмірі 53 506,27 грн.

Враховуючи, що відповідачу на праві власності належить 1/5 частка квартири за якою виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, ОСОБА_1 повинен нести відповідальність пропорційно розміру своєї частки у квартирі в розмірі 10 701,25 грн (53 506,27 грн/5).

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, датою звернення КП «Київтеплоенерго» до суду із вказаним позовом є квітень 2025 року, а період нарахування заборгованості за послуги з централізованого опалення правові підстави для стягнення якої судом встановлені вище, становить період, починаючи з 01.10.2018 року.

Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020 року).

Оскільки, з 02.04.2020 року набрав чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 року № 651, карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено на всій території України з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року.

З наведеного слідує, що строк позовної давності в період з 02.04.2020 року до 30.06.2023 року був продовжений.

Разом з тим, суд ураховує, що відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, у період дії в Україні воєнного стану строк позовної давності зупиняється, а тому перебіг строку позовної давності під час дії воєнного стану не зараховується при його обчисленні.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом за період розрахунку за послуги з централізованого опалення з 01.10.2018 року.

Також суд зазначає, що на спірні правовідносини також поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану викладено у новій редакції, чим з 30.12.2023 року скасовано дію мораторію на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, за виключенням територій, де ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих рф, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації). Оскільки м. Київ не належить до переліку таких територій, позивач вправі здійснювати нарахування пені на заборгованість, починаючи з 30.12.2023 року.

Отже, здійснені позивачем інфляційні нарахування та нарахування 3 % річних і пені на суму заборгованості, що виникла з 01.01.2024 року є обґрунтованими, а тому доводи відповідача, викладені у відзиві про неправомірність здійснення таких нарахувань судом відхиляються як необґрунтовані.

Що ж стосується нарахування позивачем за спожиті з 01.10.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення - інфляційної складової боргу в розмірі 3 263,64 грн, трьох відсотків річних у розмірі 812,99 грн, а також за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії - інфляційної складової боргу в розмірі 3 337,40 грн, трьох відсотків річних у розмірі 821,88 грн, пені в розмірі 474,35 грн, то судом вказані суми перевірені та суд погоджується з відповідними нарахуваннями КП «Київтеплоенерго», які також відповідачем не спростовані, та повинні бути стягнуті з ОСОБА_1 у розмірі, пропорційному його частці у власності на квартиру, а саме: за спожиті з 01.10.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення інфляційної складової боргу в розмірі 652,73 грн, трьох відсотків річних у розмірі 162,60 грн, а також за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії інфляційної складової боргу в розмірі 667,48 грн, трьох відсотків річних у розмірі 164,38 грн, пені в розмірі 94,87 грн, в загальному розмірі 1 742,06 грн.

Отже, загальна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка підлягає стягненню з відповідача на користь КП «Київтеплоенерго» становить 12 443,31 грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає частковому задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 270,10 грн пропорційно до частки задоволених позовних вимог (8,92 %).

Керуючись ст. ст. 15, 16, 205, 256, 257, 261, 267, 509, 525, 633, 639 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, буд. 5, ) заборгованість в загальному розмірі 12 443,31 грн (дванадцять тисяч чотириста сорок три гривні 31 копійку).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, буд. 5, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 270,10 грн (двісті сімдесят гривень 10 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк