Справа № 342/1505/24
Провадження № 2-н/342/1/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі судді Гайдича Р.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд», в інтересах якого діє представник Ванькович Лілія Григорівна, звернулися до суду із заявою в якій просять прийняти дану заяву та видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ ««Прикарпатенерготрейд» 3202,08 грн. боргу за спожиту електричну енергію та судові витрати в розмірі 302,80 грн.

До заяви долучена довіреність Ванькович Лідії Григорівни, видана ТОВ «Прикарпатенерготрейд» в особі директора Дацка Олега Богдановича, на представництво інтересів товариства в судах.

Дослідивши подану заяву та додані до неї додатки, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно п.п.4,5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною 3 ст.163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заява про видачу судового наказу мотивована тим, що 11 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі - Закон). Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам. Згідно з ст. 56 Закону, постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором про постачання. Ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП від 14.06.2018 № 429) отримало товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд». При цьому, постановою НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 на ТОВ «Прикарпатенерготрейд» покладено виконання функції універсальної послуги на території Івано-Франківської області. Отже, з урахуванням п. 8 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22019946 щодо електропостачання житлового будинку (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , укладено шляхом приєднання споживача: ОСОБА_1 , до публічного договору, розміщеного на офіційному веб-сайті ТОВ «Прикарпатенерготрейд» за посиланням https://pret.com.ua, оскільки за вказаною адресою на її ім`я відкрито особовий рахунок, а також здійснюється фактичне споживання електроенергії. Згідно Комерційної пропозиції, яка є додатком до згаданого договору, спосіб оплати за електроенергію оплата за фактично спожиту електроенергію відповідно до даних комерційного обліку, розрахунковий період календарний місяць. Термін оплати рахунків 10 робочих днів від дати отримання рахунка, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Всупереч обраній комерційній пропозиції та пп. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ згідно якої споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, Відповідач несвоєчасно та в повному обсязі сплачувала вартість використаної електричної енергії. Так, заборгованість за спожиту електроенергію становить 3202,08 грн.

Однак, в порушення вимог ч.ч.2,3 ст.163 ЦПК України представником заявника не надано суду до заяви про видачу судового наказу копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Також, згідно з п.2 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що тільки адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом може бути визначено винятки щодо представництва в суді в трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, яких визнано судом недієздатними (дієздатність яких обмежено).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Згідно з частиною 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 3 статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Що стосується представництва, то за визначенням, наведеним у статті 237 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі - ЦК України), ним є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини перша, третя вказаної статті).

02 червня 2016 року Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України (Закон України №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»), відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 16-1, підпункт 11 якого передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Вказані зміни набули чинності 30 вересня 2016 року.

Процесуальні кодекси, які набрали чинності в грудні 2017 р., фактично здійснили поділ процесуального представництва юридичної особи на дві категорії:

- участь через «самопредставництво» - через керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення;

- участь через «представника» - адвоката, уповноваженого на підставі довіреності чи ордеру, виданих на підставі договору про надання правової допомоги, за певними винятками.

Після 29.12.2019 р. перелік осіб, які можуть вважатися такими, що здійснюють «самопредставництво» юридичної особи, був збільшений. Окрім керівників або членів виконавчого органу, до переліку було включено «інших осіб, які мають із такою юридичною особою трудові відносини (діють на підставі трудового договору (контракту)».

Відповідно до частини першої статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з частиною 1 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до положень статті 238 Цивільного кодексу України представник (у тому числі і за довіреністю юридичної особи) може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Як передбачено ст. 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами

Верховний Суд в ухвалі від 12 лютого 2020 року у справі № 160/2199/19 вказав, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень) без додаткового уповноваження (довіреності).

В ухвалі від 07 лютого 2020 року у справі № 17/495-08 Верховний Суд вказав, що для підтвердження повноважень брати участь у справі в порядку самопредставництва працівник (юрисконсульт) має надати суду: докази того, що особа обіймає певну посаду (наказ, трудовий договір), а також докази, які дозволяють встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт).

Тобто, самопредставництво не може діяти на підставі довіреності, а тільки на статутних документах, а також пред`явленні документів, які підтверджують повноваження представника.

На підтвердження повноважень представника до заяви додана копія довіреності №76 від 27 листопада 2024 року, яка видана ТОВ «Прикарпатенерготрейд» в особі директора Дацка Олега Богдановича на ім`я Ванькович Лідії Григорівни, із зазначенням її місця проживання та РНОКПП.

Так, доказами підтвердження повноважень брати участь у справі в порядку самопредставництва працівник (юрисконсульт) має надати суду: докази того, що особа обіймає певну посаду (наказ, трудовий договір), а також докази, які дозволяють встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт).

При цьому, у відповідному трудовому договорі (контракті) має міститись положення щодо повноважень юрисконсульта на представництва інтересів юридичної особи в суді.

Відсутність відповідних положень у трудовому договорі (положенні/посадовій інструкції) є підставою для відмови у допуску до участі у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 07 лютого 2020 року у справі № 17/495-08.

Однак, до заяви про видачу судового наказу не додані докази, які дозволяють встановити обсяг повноважень Дацка Олега Богдановича, як директора ТОВ «Прикарпатенерготрейд» так і Ванькович Лідії Григорівни (статут, положення, трудовий договір, (контракт), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю).

Згідно з п.п.1,2 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу та заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 2 ст.165 ЦПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2--1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 165, ст. 258, 260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 01.01.2025.

Суддя: Гайдич Р. М.