Провадження № 2-н/686/61/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

03 січня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Колієв С.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕО» (м. Хмельницький, вул. Зарічанська 8, ) про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 160-162, 167-169 ЦПК України, ст.ст. 65, 68 ЖК України -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕО» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , судового збору та витрат на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про видачу судового наказу додано докази надання адвокатом Стадніком В.О. послуг Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖЕО» з підготовки заяви про видачу судового наказу на суму 574 грн.

Щодо вимоги у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до висновку, що за цією вимогою не може бути виданий судовий наказ, оскільки вона не входить до переліку, який визначений ч.1 ст.161 ЦПК України, такі витрати не вважаються безспірними, а тому вони не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частини третя статті 19 ЦПК України).

Отже з огляду на наведені правові норми в порядку наказного провадження судом вирішується лише конкретно визначений законом перелік вимог, судовий наказ не може бути виданий судом по вимогах, які прямо не зазначені в законі, видається судовий наказ без судового розгляду, без виклику боржника та стягувача у судове засідання, без заслуховування їх пояснень. При цьому змагання сторін у межах гласного вирішення справи, у ході якого сторони наводять доводи, покликані підтвердити їх правоту, спростувати аргументи протилежної сторони, відсутні. Наказ суду ґрунтується на поданих заявником документах, на повідомлених ним доводах, покликаних переконати суд у тому, що підстави для звернення до суду з позовом відсутні у зв`язку з безспірністю вимог.

Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що у наказному провадженні стягненню з боржника підлягають лише безспірні суми, до яких витрати заявника на правничу допомогу не відносяться, зважаючи на положення статті 137 ЦПК України, якою для розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами витрат на правову допомогу, передбачено як подання доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, так і доведення співмірності їх розміру із умовами, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України, а саме: розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд може за клопотанням іншої сторони, при доведенні нею неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги, зменшити їх розмір.

Отже, вирішення судом питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу адвоката відбувається за участю сторін, статус яких статтею 42 ЦПК України визначений лише у справах позовного провадження, в той час, як за приписами частини другої наведеної норми процесуального права при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями частини 2 статті 160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.

Таким чином, саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Більш того, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі, та за правилами наказного провадження стягувач по справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕО» на правничу допомогу не підлягають стягненню у наказному провадженні, оскільки не є визначеною пунктом 6 частини першої статті 168 ЦПК України сумою судових витрат, що сплачена заявником та підлягає стягненню на його користь із боржника.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу, та роз`яснити заявникові, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 165, 166 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕО» (м. Хмельницький, вул. Зарічанська 8, ) про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 160-162, 167-169 ЦПК України, ст.ст. 65, 68 ЖК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: