Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Чотирнадцята державна нотаріальна контора м. Києва про визнання права власності у порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.0705 га, кадастровий номер :85:062:0081.

В обґрунтування позову зазначає, що після смерті матері позивач звернулась до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на земельну ділянку та інше майно яке належало померлій. Державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач вважає відмову безпідставною, а тому позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому наводить свої аргументи, щодо поданого позову. Просить прийняти законне та вмотивоване судове рішення та проводити розгляд справи у відсутність представника Київської міської ради.

06 жовтня 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

На адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків які зазначені в ухвалі суду від 06 жовтня 2025 року.

28 жовтня 2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

11 листопада 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування у Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2

02 грудня 2025 року на адресу суду від Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи.

22 грудня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить задовольнити.

Від третьої особи Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце засідання, а тому з урахування поданих заяв, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з`явились.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №0 від 16.04.2024 ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 .

10 листопада 2009 року шлюб між подружжям було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22.04.2010 року серії НОМЕР_2 .

28 травня 2010 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджено свідоцтвом по шлюб серії НОМЕР_3 .

16 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно матеріалів спадкової справи №187/2024 померлій ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №212627975 від 16.06.2020 та житловий будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53438233 від 17.02.2016.

18 вересня 2024 року позивач звернулась до державного нотаріусу з заявою в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на вищевказане майно та земельну ділянку площею 0,0705 га (кадастровий номер :85:462:0033), цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

18 вересня 2024 року держаним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пєшковою О.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 0,0705 га (кадастровий номер :85:462:0033), що залишилось після смерті померлої, оскільки порушено вимоги ст.182 ЦКУ, ст.68 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.16 (глава 10) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, в силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 № 725/3821/23 (61-15366св23).

Позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Суд не може вчиняти активних дій, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду, відображеній, зокрема, у п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.09.2023 № 465/4873/20 (61-6627св23).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України).

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати за нею земельну ділянку, кадастровий номер :85:062:0081.

Згідно долученої спадкової справи, земельна ділянка кадастровий номер :85:062:0081, право власності на яку просить визнати за нею позивач, не значиться у спадковій справі та документи саме на таку земельну ділянку у матеріалах спадкової справи відсутні.

Частиною чотири статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки позовні вимоги стосуються земельної ділянки з кадастровим номером :85:062:0081, позовні вимоги позивач не змінювала в межах підготовчого судового засідання, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування з кадастровим номером :85:062:0081 - відсутні.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позові), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Чотирнадцята державна нотаріальна контора м. Києва про визнання права власності у порядку спадкування - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом - покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення, з урахуванням перебування судді у відпустці та на лікарняному, складено 29.01.2026.

Суддя О. І. Якимець