УХВАЛА

30 січня 2025 року

м. Київ

справа № 523/14910/23

провадження № 61-744ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргукомунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» на постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року апеляційну скаргуОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 липня 2024 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену заробітну плату в сумі 4 345, 00 грн, нараховану та невиплачену компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 4 566,16 грн; середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку, за період з 16 лютого 2023 року по 16 серпня 2023 року, в сумі 9 000,00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій 16 січня 2025 року до Верховного Суду КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року в частині задоволених позовних вимог та залишити в силі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 липня 2024 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскільки постанову Одеського апеляційного суду прийнято 12 грудня 2024 року , а її повний текст складено 17 грудня 2024 року, то останнім днем строку на касаційне оскарження судового рішення з дня складення повного судового рішення є 16 січня 2025 року.

За викладених обставин, касаційну скаргу КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» подано у передбачений законом строк, а тому відсутня процесуальна необхідність у вирішенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Ціна позову у цій справі складає 159 459,32 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року (250 х 3 028,00 грн = 757 000 грн). Оспорювана заявником у касаційному порядку сума складає 17 911,16 грн.

Отже судове рішення у цій справі за загальним правилом не підлягає касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради»зазначає, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Також вказує, що ця справа має виняткове значення для заявника, оскільки чітке нормотворче визначення дозволить безперебійно виконувати свої функції та уникати судових спорів надалі.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну позову, оспорювану заявником суму (17 911,16 грн) й предмет позову, складність справи, встановлені судом апеляційної інстанції обставини, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судового рішення у цій справі.

Незгода заявника з висновком суду апеляційної інстанції, зробленим на підставі оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, не свідчить профундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Суд касаційної інстанції не наділений компетенцією здійснювати переоцінку доказів Також заявником не доведено, що ця справа має виняткове значення для нього.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» подало касаційну скаргу на судове рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» на постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович