ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2/25
номер провадження 2-з/695/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Шевченка В.С.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2025 р. через систему «Електронний суд» до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області була сформована адвокатом Браташ О.О. позовна заява в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом із позовом адвокатом Браташ О.О. подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, належні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- заборонити відповідачам відчуження майна, належного на праві власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

- не застосовувати заходів зустрічного забезпечення позову.

Заява обгрунтована тим, що позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» заборгованість за укладеним Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №ГД-20-23/2021 від 14.12.2021 року, в рамках якого укладено кредитний договір №10-23/2021-АМК-UAN від 14 грудня 2021 року в розмірі 2 153 300,02 грн, яка складається з кредиту - 1500000,00 грн. та нарахованих (несплачених) відсотків - 653300,02 грн.

Заявник (позивач) вказує, що є підстави вважати, що майно, що є спільною сумісною власністю відповідачів, з метою унеможливлення виконання рішення суду може бути відчужено на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (надалі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) був укладений Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №ГД-20-23/2021 від 14.12.2021 року, в рамках якого укладено кредитний договір №10-23/2021-АМК-UAN від 14 грудня 2021 року (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти кредит на споживчі цілі в сумі 1500000 ,00 грн., з 14 грудня 2021 року до 01 березня 2023 року зі сплатою 16 % річних, в порядку і умовах, визначених Кредитним договором, а Позичальник зобов`язався на умовах, визначених Кредитним договором та додатковими договорами до нього, повернути Кредит та сплатити проценти за користування ними в строки та розмірах, передбачених Кредитним договором (із урахуванням всіх змін і доповнень до Кредитного договору).

Банк, виконуючи умови Кредитного договору, надав позичальнику Кредит у сумі 1500000,00 грн (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень, з оплатою по процентній ставці 16,00% відсотків річних та з кінцевим терміном погашення до 01.03.2023 року (включно).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору №10-23/2021-АМК-UAN від 14 грудня 2021 року Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до умов п.4.2.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути отриманий Кредит у повному обсязі до 16 години 00 хвилин 01 березня 2023 року, згідно з графіком зменшення ліміту.

18.08.2023 року між АТ «МЕГАБАНК» (Банк) та Новим кредитором (ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ») укладено Договір №GL5N024261 ПВ про відступлення прав вимоги, за яким Банк відступив шляхом продажу Новому кредитору права вимоги до Боржника за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №ГД-20-23/2021 від 14.12.2021 року, в рамках якого укладено Кредитний договір № 10-23/2021-АМК-UAN від 14 грудня 2021 року з усіма додатковими договорами та угодами до нього, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та генеральними договорами на здійснення кредитних операцій та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки/застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Також, Банком були відступлені та перейшли до Нового кредитора права за договорами забезпечення: 1. договір застави №10-23/2021-АМК- UAN-3 рухомого майна, посвідчений 14 грудня 2021 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., про що зроблено реєстровий запис за № 12737 від 14.12.2021 року; 2. Договір поруки №10-23/2021-АМК- UAN-П від 14.12.2021 року.

ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» є Новим кредитором за договором №ГД-20-23/2021 від 14.12.2021 року, в рамках якого, укладено кредитний договір №10-23/2021-AMK-UAN від 14 грудня 2021 року відповідно до вимог чинного законодавства України.

З метою забезпечення виконання Клієнтом/контрагентом своїх зобов`язань за Кредитним договором між тими самими сторонами було укладено договір застави № 10-23/2021-AMK-UAN-3 рухомого майна, посвідченого 14 грудня 2021 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., про що зроблено реєстровий запис за № 12737 від 14.12.2021 року (надалі - Договір застави), відповідно до якого у забезпечення своєчасного виконання Клієнтом / контрагентом своїх зобов`язань за Кредитним договором Заставодавець передав у заставу Банку наступне майно:

1. Комбайн зернозбиральний марки NEW HOLLAND TC 5.90, реєстраційний номер НОМЕР_3 , заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , 2017 року випуску, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Предмет застави належить Заставодавцеві на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серія НОМЕР_6 , виданим 25 квітня 2018 року ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області. Вартість предмету застави становить 1 716 200,00 грн. станом на день укладення Договору застави.

2. Зернова жниварка NEW HOLLAND модель 20GHCP (ширина 6,1 метр), заводський №758122005, 2017 року випуску, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Предмет застави 2 належить Заставодавцеві на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу №41/25 159 від 03 квітня 2018 року, Актом приймання- передачі від 24 квітня 2018 року та Видатковою накладною № Ч-2331 від 24 квітня 2018 року.

Станом на дату подання цього позову Позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, як щодо сплати сум основного боргу за Кредитом так і щодо сплати процентів за користування Кредитом. Станом на 24.12.2024 року загальна несплачена заборгованість за Кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 2 153 300,02 грн, з них:

- залишок кредиту - 1 500 000,00 грн.;

- залишок нарахованих та несплачених відсотків - 653 300,02 грн.

Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» набув право примусового стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №ГД-20-23/2021 від 14.12.2021 року, в рамках якого укладено кредитний договір №10-23/2021-АМК-UAN від 14 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (надалі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) у судовому порядку.

ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» відповідно до умов Договору застави з метою позасудового врегулювання питання щодо стягнення заборгованості направило Письмове повідомлення (вимога) № 04/12-01 від 04.12.2023 року Боржнику/Заставодавцю про порушення умов Генерального договору на здійснення кредитних операцій №ГД-10- 23/2021 від 14 грудня 2021 року, кредитного договору №10-23/2021-AMK-UAN від 14 грудня 2021 року, умов договору застави рухомого майна №10-23/2021-AMK-UAN-3 від 14 грудня 2021 року, порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та вимогу про усунення порушення із попередженням про звернення стягнення на предмет застави.

Однак ОСОБА_1 надав відповідь, відповідно до якої наполягав на стягненні заборгованості в судовому порядку. На даний час позивачу не зрозуміло чи є в наявності предмет забезпечення. Доступ кредитора обмежений. Відповідно до умов договору до огляду Відповідач предмет забезпечення Кредитору не надає. Заставної вартості предмета застави недостатньо для задоволення вимог Кредитора за Кредитним договором.

14.12.2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та громадянкою України ОСОБА_2 було укладено Договір Поруки №10-23/2021-АМК-UAN-П (далі за текстом Договір Поруки).

Згідно з умовами вказаного Договору Поруки (з всіма змінами та доповненнями до нього), фізична особа ОСОБА_2 , як Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником у повному обсязі всіх його зобов`язань, що виникли з Кредитного договору, у відповідності до умов якого було надано Боржникові грошові кошти в сумі 1 500 000,00 гривень, строком з 14 грудня 2021 року до 01 березня 2023 року включно, зі сплатою 16,00 % річних. Поручитель повинен виконати зобов`язання в тому ж порядку, який встановлено для Позичальника вказаним Кредитним договором. Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі.

Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання Зобов`язань, вказаних у п. 1.1. цього Договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність Поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини Зобов`язань, так і при невиконанні Позичальником Зобов`язань в цілому. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Як наслідок ОСОБА_2 , як поручитель боржника ОСОБА_1 за укладеним Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №ГД-20-23/2021 від 14.12.2021 року, в рамках якого укладено кредитний договір №10-23/2021-АМК-UAN від 14 грудня 2021 року на дату укладання 18.08.2023 року Договору про відступлення прав вимоги відповідає перед новим кредитором, як солідарний боржник у тому ж обсязі, що і вказаний боржник.

У зв`язку з вище викладеним позивач змушений звернутися до суду з позовом та заявою про забезпечення даного позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Сторони відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК Українидля розгляду заяви про забезпечення позову не викликалися.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Як вбачається з поданої до суду заяви про забезпечення позову, заявник зазначає, що забезпечення необхідне для недопущення порушення прав позивача та забезпечення можливості виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Заявник просить накласти арешт на майно та грошові кошти, належні відповідачам, однак не надає інформації та доказів щодо наявного рухомого/нерухомого майна у власності відповідачів, його вартість, про наявність рахунків у відділеннях банків та розмір коштів на них.

Разом із тим, суд звертає увагу, що кредитні зобов`язання, які являються предметом спору, забезпечені заставою рухомого майна (комбайн, вартістю 1716200,00 грн. та зернова жатка, вартістю 572100,00 грн. Загальна вартість заставного майна становить 2288300,00 грн.), натомість вимоги про звернення стягнення на предмет застави позивач не ставить, а лише просить стягнути кредитну заборгованість в сумі 2153300,02 грн. Як вбачається заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості є меншою за вартість заставного майна.

Заявником не доведено суду та не стверджено належними та допустимими доказами, що заявлені види забезпечення - арешт майна, грошових коштів, та заборона відчуження майна буде співмірним із позовними вимогами.

Арешт майна, як спосіб забезпечення позову, передбачає накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 червня 2022 року у cправі № 908/2382/21, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 504/3408/22).

Арешт віднесений до видів обтяжень речових прав на нерухоме майно, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості (пункт 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном. Тому при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним.

У зв`язку з викладеним вище суд дійшов висновку, що дана заява не обґрунтована, не стверджена належними і допустимими доказами в розумінні статей 76-80 ЦПК України, тому не підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст ухвали виготовлений 02 січня 2025 року.