Справа № 203/9061/25
Провадження № 2/0203/3604/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

31 грудня 2025 року суддя Центральний районний суд міста Дніпра Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2/0203/3604/2025 позовну заяву ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2025 року ОСОБА_1 пред`явив через суд позов до ОСОБА_2 на предмет стягнення заборгованості за договором позики від 16 листопада 2022 року в розмірі основного боргу у 2000 Євро.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2025 року вказана позовна заява передана судді Центрального районного суду міста Дніпра Колесніченко О.В. 12 грудня 2025 року.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 16 грудня 2025 року зазначена позовна заява залишалася без руху, як така, що не відповідала вимогам п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України та ч.4 ст. 177 ЦПК України та судом позивачу надавався строк для усунення недоліків відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України шляхом подання до суду позовної заяви в новій редакції з належним чином засвідченими додатками та копіями для всіх учасників, який не може перевищувати три дні з дня отримання позивачем копії ухвали та попереджено позивача, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява вважатиметься неподаною і буде їй повернута.

Так, вказану ухвалу суду позивач отримав 26 грудня 2025 року, про що в матеріалах справи наявна розписка останнього про її отримання, в той же час позивач у встановлений судом строк зазначені в ухвалі недоліки заяви не усунув та не вжив будь-яких заходів, спрямованих на усунення недоліків (а.с.18)

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків, проте право на суд не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У той же час у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у п. 41 свого рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2019 (провадження № 11-490сап19), згідно з яким відкриття провадження у справі за заявою, яка не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, є свідченням надання заявнику привілеїв, не передбачених законом.

За таких обставин, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув виявлені недоліки позовної заяви, ходом розгляду позовної заяви не цікавився та жодним чином не демонстрував готовність брати участь на всіх стадіях розгляду позову з огляду на диспозитивність процесу, належить дійти висновку про повернення позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України про що постановляється ця ухвала.

Окрім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи, що позовна заява повернута, сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 1.439802311.1 від 10 грудня 2025 року в розмірі 1 211,20 грн. належить повернути останньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 1.439802311.1 від 10 грудня 2025 року.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині - набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко