Провадження № 2-н/161/55/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02.01.2025 м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Мазура Д.Г., розглянувши заяву Луцької кооперативної житлово-експлуатаційної контори №8 житлово-будівельних кооперативів про видачу судового наказу з метою стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ :

Луцька кооперативна житлово-експлуатаційна контора №8 житлово-будівельних кооперативів звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 4 252, 65 грн. та судовий збір.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу з доданими документами, суд дійшов такого висновку.

Положенням ч. 2, 3 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження(загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 161 ЦПК України встановлено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

При цьому, заява про видачу судового наказу за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу має бути зазначений перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною третьою статті 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви не додано розрахунок заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, також не додано до заяви докази, які підтверджують заборгованість. Крім того, в матеріалах заяви відсутнє повідомлення споживачів про пропозицію сплати по рахунку (платіжного документа), ні доказів неможливості досудового врегулювання спору, тобто того, що боржники повідомлялися про існування заборгованості.

Таким чином, незважаючи на зазначення у переліку додатків, до заяви фактично не долучено документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 165 ЦПК України).

Ураховуючи вищенаведене, суддя доходить висновку, що у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 161, 163, 165, 166, 258, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ :

У видачі судового наказу за заявою Луцької кооперативної житлово-експлуатаційної контори №8 житлово-будівельних кооперативів про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 261 ЦПК України.

Дата складення повного тексту ухвали 02 січня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур