Справа № 203/1249/25
Провадження № 2/0203/1080/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Іваницької І.В.

за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 тривалий час, а саме з 2021 року питанням утримання та виховання доньки не займалася належним чином, у період з 2021 2024 років навчанням і вихованням неповнолітньої ОСОБА_1 опікувалася її тітка, ОСОБА_4 , оскільки мати мешкає у м. Донецьк. У 2024 році ОСОБА_1 почала самовільно на тривалий час залишати місце проживання з тіткою; органами поліції у вересні та листопаді 2024 року начальнику служби у справах дітей по Індустріальному району м. Харкова надсилались повідомлення з приводу зафіксованих фактів залишення ОСОБА_1 місця проживання з тіткою та складення відносно ОСОБА_4 адміністративних протоколів за ч.1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП, проведення профілактичних бесід щодо недопущення неправомірної поведінки у відношенні неповнолітньої. 07.11.2024 був складений акт органу поліції та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, яким встановлено виявлення 07.11.2024 о 16.00 год дитини ОСОБА_1 , яка близько тижня не мешкає за місцем проживання через небажання проживати разом з тіткою ОСОБА_4 . Рішенням виконавчого комітету Берестинської міської ради №654 від 27.11.2024 неповнолітню дитину ОСОБА_1 влаштовано в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_5 терміном на 3 місяці. 03.12.2024 Департаментом служби у справах дітей Харківської міської ради складений висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав та встановлення піклування, відповідно до якого визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 та недоцільним призначення її піклувальником ОСОБА_4 , яка відповідно до наданих нею пояснень від 07.11.2024 заперечувала проти того, щоб стати піклувальником над племінницею ОСОБА_1 . За час перебування неповнолітньої у тітки, потім в лікарні та патронатній сім`ї ОСОБА_3 не ініціювалось питання повернення доньки на виховання та спільне проживання, тобто вона свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. Викладене, на думку позивача, є підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 справу №203/1249/25 передано на розгляд судді Іваницькій І.В.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2025 після отримання судом інформації щодо зареєстрованого місця проживання, в тому числі як внутрішньо переміщеної особи, відповідачки прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №203/1249/25, який визначено проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін; проведення підготовчого судового засідання у справі призначено на 15.05.2025.

У судовому засіданні 15.05.2025 розгляд справи відкладений на 07.07.2025.

У судовому засіданні 07.07.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі №203/1249/25; призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29.07.2025; задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про допит свідків: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У судовому засіданні 29.07.2025 оголошено перерву до 28.08.2025.

У судовому засіданні 28.08.2025 оголошено перерву до 29.09.2025.

У зв`язку з зайнятістю судді Іваницької І.В. в іншому судовому провадженні, судове засідання, призначене на 29.09.2025, перенесено на 04.11.2025.

У судовому засіданні 04.11.2025 оголошено перерву до 27.11.2025.

У судове засідання, призначене на 27.11.2025, сторони не з`явились, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, а також допитаних у судових засіданнях свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області від 19.05.2010.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, державна реєстрація народження здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.09.2021 №6332- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

12.02.2024 до Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від Відділу соціальної роботи по Індустріальному району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» надійшов лист №36 від 05.02.2024 щодо вжиття заходів для захисту прав дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка фактично залишилася без батьківського піклування. За змістом цього листа: сім`я ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває на обліку отримувачів соціальних послуг з листопада 2023 року; ОСОБА_4 останні два роки виховує рідну племінницю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у м. Донецьк, має онкологічне захворювання та не має можливості виїхати, відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

13.02.2024 ОСОБА_4 начальнику Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надані письмові пояснення, в яких зазначено, що у зв`язку з сильними обстрілами вона переїхала з м. Донецька в м. Харків у квартиру за адерсою: АДРЕСА_3 , яку придбала. 14.09.2021 її сестра привезла свою доньку ОСОБА_1 та попросила залишити на деякий час, потім почався ковід та війна, у зв`язку з чим у сестри не було можливості повернутися з м. Донецька, на даний час сестра хворіє на онкологію та не може пересуватися.

13.02.2024 ОСОБА_4 начальнику Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подана заява про бажання залишити в своїй родині неповнолітню ОСОБА_1 з подальшим влаштуванням на правах підопічної.

13.02.2024 ОСОБА_1 начальнику Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подана заява про надання згоди на тимчасове влаштування та мешкання у родині рідної тітки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки КЗ «Харківський ліцей №104 Харківської міської ради» №01-35/138 від 12.03.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 2023/2024 навчальному році навчалася у 8-Б класі КЗ «Харківський ліцей №104 Харківської міської ради».

Згідно характеристики на ОСОБА_1 , складену КЗ «Харківський ліцей №104 Харківської міської ради», у період 2021-2024 років навчанням і вихованням неповнолітньої ОСОБА_1 опікується родина її тітки ОСОБА_4 , тому що мати ОСОБА_3 мешкає на окуповані території у м. Донецьк; тітка ОСОБА_8 приділяє належну увагу навчанню і вихованню дитини, її розвитку, відвідує батьківські збори. Дитина забезпечена канцелярським приладдям, технічними пристроями для навчання, зарахована до шкільного онлайн гуртка «Дружина юних рятувальників пожежних», психологічною службою проводилась робота за індивідуальним планом.

З інформації сектору ювенальної превенції відділу поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області в ході відпрацювання матеріалу ІТС ІПНП №2286 від 20.02.2024 (№1412 від 20.02.2024) було здійснено вихід за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено, що за адресою проживає малолітня ОСОБА_1 разом зі своєю тіткою ОСОБА_4 , оскільки мати перебуває на окупованій території у м. Донецьк; з останніми проведена профілактична бесіда, надалі буде проводитись систематична профілактична робота.

У подальшому, під час здійснення роботи з родиною, ОСОБА_4 повідомила ССД по Індустріальному району про те, що ОСОБА_1 22.08.2024 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав матері та встановлення над нею піклування, Департамент служб у справах дітей було залучено в якості третьої особи. Тітка також повідомила, що племінниця останнім часом в силу змін, пов`язаних з пубертатним віком, перестала її слухатися, повертається до дому пізно ввечері, просила провести профілактично роз`яснювальну бесіду з дитиною.

На підставі цієї інформації ССД по Індустріальному району з представниками структур, причетних до роботи з дітьми, було проведено відповідну роботу, однак на поведінку дитини це не вплинуло, ОСОБА_1 продовжила самовільно залишати місце проживання та ігнорувати тітку.

У черговий раз, під час самовільного залишення місця проживання, ОСОБА_1 було знайдено представниками поліції та складено акт органу поліції та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.11.2024, яким встановлено виявлення 07.11.2024 о 16.00 год дитини ОСОБА_1 , яка близько тижня не мешкає за місцем проживання через небажання проживати разом з тіткою ОСОБА_4 .

07.11.2024 ОСОБА_4 начальнику Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради були надані письмові пояснення, в яких вона зазначила, що не має на племінницю впливу, відмовляється від опіки.

13.11.2024 ОСОБА_1 начальнику Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подана заява про влаштування її до патронатної родини у зв`язку з тим, що нею поданий позов про позбавлення батьківських прав та до тітки вона повертатися не хоче.

Рішенням виконавчого комітету Берестинської міської ради №654 від 27.11.2024 неповнолітню дитину ОСОБА_1 влаштовано в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_5 терміном з 28.11.2024 на 3 місяці.

03.12.2024 Департаментом служби у справах дітей Харківської міської ради складений висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав та встановлення піклування №469, відповідно до якого визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 та недоцільним призначення її піклувальником ОСОБА_4 .

Згідно з листом Відділу соціальної роботи по Індустріальному району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» №24 від 30.01.2025 мати ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , проживає у м. Донецьк, участі у вихованні доньки не приймає, до Відділу жодного разу не зверталась.

Відповідно до листа Служби у справах дітей Берестинської міської ради №01-37/57 від 31.01.20205 з дати влаштування неповнолітньої ОСОБА_1 в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_3 з питань про встановлення днів та годин спілкування, повернення дитини на виховання та спільне проживання, про організацію зустрічі з донькою та інших питань до Служби у справах дітей Берестинської міської ради не зверталась.

19.02.2025 Департаментом служби у справах дітей Харківської міської ради складений висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав №122, відповідно до якого визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, позивач вважає, що ОСОБА_3 самоусунулася та усвідомлено тривалий час не виконує батьківські обов`язки, нехтує розвитком та вихованням доньки, не піклується про неї, порушує права дитини, що стало підставою для звернення з даним позовом про позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частиною 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див.: постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18))

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із статтею 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Під час розгляду справи судом були допитані в якості свідків дитина - ОСОБА_1 , її тітка - ОСОБА_4 та патронатний вихователь - ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 пояснила, що востаннє бачила матір, коли їй було 11 років, до початку війни; в подальшому мати не змогла виїхати з м. Донецьк і зараз у неї проблеми зі здоров`ям; з матір`ю конфліктів немає, вони спілкуються щодня по телефону, мати цікавиться її життям та здійснює психологічну підтримку; з 2021 року ОСОБА_8 проживала з тіткою в м. Харків, потім почалися конфлікти та її оформили в патронатну родину; наразі вона бажає повернутися жити до тітки, позов про позбавлення батьківських прав матері був поданий нею для того, щоб жити з тіткою, бо потрібно оформити документи таким чином.

ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_8 проживає з нею з серпня 2021 року, її сестра мати ОСОБА_8 , хворіє на онкологію, погано себе почуває та фізично не може приїхати з м. Донецьк, разом з тим завжди на зв`язку та здійснює психологічну підтримку дитини; ОСОБА_8 хоче повернутися жити до тітки, питання позбавлення батьківських прав несе суто юридичний характер для оформлення документів.

ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_9 перебуває на її вихованні з листопада 2024 року, хоче повернутися жити до тітки; мати телефонує Діані 2-3 рази на день, цікавиться її життям та здійснює повну психологічну підтримку.

Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків судом не встановлено і позивачем не доведено. Водночас судом встановлено, що мати дитини постійно спілкується з ОСОБА_8 та бере участь у її вихованні в силу своїх можливостей, підстави вважати, що вона остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, відсутні.

З огляду на викладене, суд доходить висновку , що у даній справі позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дочки ОСОБА_1 , не відповідає інтересам дитини, оскільки обставини ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження.

Необґрунтоване та передчасне (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини.

Установивши відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження свідомого нехтування матір`ю своїми обов`язками щодо дочки, беручи до уваги наявність у відповідачки інтересу до своєї дитини, відсутність передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та з урахуванням найкращих інтересів дитини, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновок Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав №122 від 19.02.2025 не є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, не містить відомостей, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, в ньому не надана оцінка причинам ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 199/3287/23 (провадження № 61-8177св24).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 15.12.2025.

Суддя І.В. Іваницька