Справа № 496/3667/24
Провадження № 2/496/943/25
29 жовтня 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Кабанової К.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат, 3% річних за користування грошовими коштами,
Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі-ТОВ «Консалт Солюшенс») звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача інфляційні витрати, 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 158 197, 26 грн. та судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав письмові пояснення, в яких зазначив, що 30.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Є.О. було відкрито виконавче провадження №65315896 з примусового виконання виконавчого листа №496/1830/13-ц, виданого Біляївським районним судом Одеської області від 19.04.2021 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитом у розмірі 512 521,82 грн. та витрати у розмірі 3441 грн., виконавче провадження відкрито.
Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надала.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2013 року по справі №496/1830/13-цстягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 512 521,82 грн. та судові витрати у розмірі 3441 грн.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03.07.2020 року у справі №496/1830/13-ц замінено сторону виконавчого провадження ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс» по цивільній справі №496/1830/13-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипковим Є.О. було відкрито виконавче провадження №65315896 з примусового виконання виконавчого листа №496/1830/13-ц, виданого Біляївським районним судом Одеської області від 19.04.2021 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитом у розмірі 512 521,82 грн. та витрат у розмірі 3441 грн. Стягувачем вказано ТОВ «Консалт Солюшенс», боржником ОСОБА_1 .
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судове рішення є обов`язковим до виконання (ст. 129-1 Конституції України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У постанові Верховного Суду від 11.04.2018 (справа №758/1303/15-ц) зазначено, що дія положень ст. 625 ЦК України поширюється на усі грошові правовідносини, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
У пункті 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та пункті 6.19. постанови від 04.02.2020 року у справі №912/1120/16.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач має перед позивачем грошове зобов`язання, яке виникло з кредитного договору №ОД30/08/2008/840-К/11від 13.08.2008 року, що підтверджується заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2013 року по справі №496/1830/13-ц.
Отже, судовим рішенням від 29.05.2013 року по справі №496/1830/13-ц підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком у розмірі 512 521, 82 грн. та його порушення, яке виникло на підставі кредитного договору.
Даних про добровільне або примусове виконання цього судового рішення матеріали справи не містять.
У постанові Верховного суду від 02.07.2025 року по справі №903/602/24 роз`яснено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином, право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних має обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.
Згідно з розрахунком 3% річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних втрат, за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року, розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 158 197, 26 грн.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних витрат і 3% річних.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що відповідачем не виконано рішення суду, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 на його користь 3% річних від простроченої суми заборгованості, а також інфляційних витрат в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 158 197, 26 грн.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з платіжної інструкції №242 від 22.05.2024 року за подання даного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс».
Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 272, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат, 3% річних за користування грошовими коштами - задовольнити.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.Л. Пасечник
З урахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Біляївському районному суді Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які на лікарняному, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження, з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку складання повного тексту рішення суду, повний текст судового рішення виготовлено 12.01.2026 року.