Справа №295/1368/24
У Х В А Л А

29.12.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Шевчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) Войтко Надії Володимирівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на малолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року до суду надійшла указана скарга, мотивована тим, що на виконанні в державного виконавця Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Войтко Н.В. перебуває виконавче провадження № 75947507, в якому боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , стягнення на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.06.2024, категорія стягнення: аліменти (виконавчий лист № 295/1368/24, виданий 20.06.2024 Богунським районним судом м. Житомира).

За змістом скарги, 25.06.2025 боржником ОСОБА_1 подано звернення до Міністерства юстиції стосовно здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з врахуванням того, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та знаходиться на загальній системі оподаткування. 03.07.2025 отримано відповідь на звернення від 02.07.2025, якою повідомлено, що оскільки на даний час ДПС України не сформовані відомості про доходи ФОП, отриманні за відповідні квартали 2025 року, тому попередньо державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість станом на 01.07.2025 становить 3606,12 грн. Проте з цією сумою заборгованості боржник не згоден, вважає, що державним виконавцем вчинено неправомірні дії зі складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у розмірі, визначеному у довідці за квітень, травень, червень 2025 року, без врахування факту перебування особи боржника на загальній системі оподаткування та обрахунку заборгованості, виходячи із середньої заробітної плати для працівника даної місцевості.

Як зазначено в скарзі, зокрема, боржник перебуває на загальній системі оподаткування, що підтверджується наявною інформацією у відкритих реєстрах, а також відсутністю будь-яких зворотних офіційних відомостей про припинення такого статусу чи зміну системи оподаткування. Відповідно до п. 177.5 Податкового кодексу України звітним періодом для ФОПів на загальній системі є календарний рік, і інформація про дохід стає доступною органам ДПС лише після подання річної податкової декларації. У зв`язку з цим державний виконавець також не має об`єктивних підстав вважати, що боржник має щомісячний дохід, який перевищує мінімально гарантований розмір, або що його розмір відповідає середньому по регіону. За відсутності офіційної інформації про зміну системи оподаткування чи розміру доходу, державний виконавець зобов`язаний враховувати саме чинний статус платника як особи, що перебуває на загальній системі оподаткування. Будь-які інші припущення виконавця, зокрема, автоматичне застосування середньої заробітної плати, не ґрунтуються на достовірних даних і суперечать нормам ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка вимагає, щоб розрахунок заборгованості проводився виключно на підставі підтверджених документів. Розрахунок заборгованості за ч. 2 ст. 195 СК України застосовується лише у випадку відсутності підтвердженої інформації про дохід боржника. Проте така відсутність не може автоматично тлумачитись як ухилення від сплати аліментів або приховування доходу. Боржник перебуває на загальній системі оподаткування, яка передбачає облік доходів на підставі фінансової звітності, що подається щоквартально або щорічно, відповідно до норм Податкового кодексу України. Таким чином, доходи боржника об`єктивно не можуть бути відображені щомісячно, і вимога подавати інформацію про дохід щомісяця суперечить нормам податкового обліку. Крім того, обов`язок надання податкової звітності виконується боржником у строки, встановлені законом, і у разі, якщо дані про доходи відсутні в ДПС на певну дату, це не свідчить про відмову боржника надати такі дані, а лише про процедурну особливість звітування. Державний виконавець має право еамостійно запитувати інформацію у контролюючих органів згідно ч. ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а не покладати обов`язок щодо її постійного щомісячного надання виключно на боржника. Таким чином, застосування фіксованого розрахунку (за середньою заробітною платою) за наявності поданих декларацій або звітів лише тому, що ці звіти подаються не щомісяця, а в строки, визначені законом, є безпідставним і необгрунтованим.

Тому заявник просить: 1) визнати дії Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зі здійснення розрахунку розміру заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 75947507 неправомірними; 2) скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження № 75947507, оформлену довідкою № 89395 від 30.06.2025 (періоди квітень - червень 2025 року); 3) зобов`язати Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Войтко Надії Володимирівни здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 75947507 з урахуванням висновків суду (виходячи з того, що боржник ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування, з урахуванням не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого Сімейним кодексом України, - до моменту отримання офіційної інформації про зміну системи оподаткування або доходи за результатами річної звітності).

Від начальника Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савіної Н. до суду надійшов відзив на скаргу, в якому вона просить відмовити в задоволенні скарги. У відзиві зазначено, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 75947507 з виконання виконавчого листа № 295/1368/24, виданого Богунським районним судом міста Житомира 20.06.2024 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.06.2024. Державним виконавцем у ході вчинення виконавчих дій згідно відповіді, отриманої з ДПС України встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, однак у електронній відповіді ДПС України відсутні відомості на якій саме системі оподаткування перебуває боржник. Отже, оскільки законодавство розрізняє системи оподаткування, зокрема спрощену та загальну, тому 03.12.2024 державним виконавцем до ГУ ДПС у Житомирській області направлено письмовий запит щодо того, на якій саме системі оподаткування перебуває ФОП ОСОБА_1 . Згідно відповіді ГУ ДПС у Житомирській області від 10.12.2024 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 з червня 2024 року перебуває на загальній системі оподаткування.

Окрім того, за змістом відзиву, згідно з п. п. 16 п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 утримання аліментів з працівників проводиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі із доходів від підприємницької діяльності. Пунктом 13 даного Переліку передбачено, що утримання аліментів проводиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Таким чином, якщо ФОП знаходиться на загальній системі оподаткування, то аліменти він сплачує зі свого чистого доходу. При цьому, чистий дохід розраховується як різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, а також сумою сплаченого податку з доходів фізичних осіб. Державним виконавцем неодноразово направлялись запити до ДПС України про розмір отриманого боржником доходу. Однак згідно наданих електронних відповідей встановлено, що інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня. Лише 26.02.2025 згідно електронної відповіді ДПС України державним виконавцем встановлено, що боржником за 2 квартал 2024 року отримано дохід у сумі 7500,00 грн (сума утриманого податку 375,00 грн); 3 квартал 2024 року відомості відсутні; 4 квартал 2024 року - 600,00 грн (сума утриманого податку 108,00 грн). Оскільки на даний час ДПС України не сформовані відомості про доходи ФОП отриманні за відповідні квартали 2025 року, тому попередньо державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість станом на 01.07.2025 становить 3606,12 грн. Вказаний розрахунок здійснений на підставі відомостей, наявних у матеріалах виконавчого провадження про сплату ОСОБА_1 аліментних платежів та з урахуванням ч. 1 ст. 195 СК України, якою передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (згідно відомостей ДПС України за 2, 3 та 4 квартали 2024 року), а також з урахуванням ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», в якій визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Зокрема, ОСОБА_1 за період з липня 2024 року по березень 2025 року аліментні платежі сплачувались на депозитний рахунок відділу по 1599,00 грн, тому державним виконавцем зазначено суму, яка підлягає стягненню у розмірі 1598,00 грн, тобто не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, за квітень, травень та червень 2025 року відомості про сплату боржником аліментних платежів та про отримання останнім доходів у відділі відсутні, тому державним виконавцем здійснено нарахування суми аліментів у розмірі 3030,75 грн згідно ч. 2 ст. 195 СК України, а саме: заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. В подальшому, після формування ДПС України даних щодо доходів ФОП за відповідні квартали 2025 року, державним виконавцем у разі необхідності буде здійснено новий розрахунок заборгованості, про що будуть повідомлені сторони виконавчого провадження.

Заявник та його представник у судовому засіданні вимоги скарги підтримала, посилаючись на викладені в скарзі обставини. Заявник пояснив, що виконавець повинна була звернутися до нього щоб дізнатися про те, на якій системі оподаткування він перебуває, але вона цього не зробила, а він не мав повідомляти її про перехід на іншу систему оподаткування.

Державний виконавець у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з викладених у відзиві мотивів.

Суд, заслухавши заявника та його представника, державного виконавця, дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 15.05.2024 у справі № 295/1368/24 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на малолітню дитину задоволено частково, змінено спосіб стягнення стягнутих рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2016 в справі № 522/11380/16-ц аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти вимог позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1211,20 грн судового збору.

Рішення набрало законної сили 15.06.2024 та на його виконання Богунським районним судом міста Житомира 15.06.2024 було видано виконачий лист (справа № 295/1368/24).

Виконавчий лист перебуває на виконанні в Богунському ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де було відкрите виконавче провадження № 75947507 постановою державного виконавця від 03.09.2024.

Згідно складеного головним державним виконавцем Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Войтко Н.В. розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.06.2025 № 89395 у виконавчому провадженні № 75947507 станом на 30.06.2025 борг по аліментах становить 3606,12 грн.

Як слідує з розрахунку, згідно інформації ГУ ДПС у Житомирській області від 10.12.2024 боржник ОСОБА_1 ФОП перебуває з червня 2024 року на загальній системі оподаткування. Заборгованість нарахована згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виходячи із середньої заробітної плати по м. Житомиру на підставі даних обласного статуправління, ст. 195 СК України, квитанцій, заяв та звітів, які були пред`явлені державному виконавцеві, Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146.

Водночас у розрахунку вказано про можливість зміни суми заборгованості за аламентами (оскільки боржник перебуває на загальній системі оподаткування) у разі пред`явлення до відділу квитанцій про їх сплату, надання відомостей про дохід за 1, 2 квартали 2025 року.

З розрахунку вбачається, що до березня 2025 року включно боржником сплачувалися аліменти в сумі по 1599,00 грн щомісячно відповідно до суми аліментів, яка підлагала стягненню, а в лютому 2025 року сплачено 8874,13 грн, тоді як з квітня по червень 2025 року аліменти ним не сплачувалися, та державним виконавцем визначено за квітень, травень, червень 2025 року заборгованість у розмірі по 3030,75 грн за кожень із цих трьох місяців, а також з урахуванням сплачених у рахунок боргу коштів визначено, щ станом на 30.06.2025 сума заборгованості по аліментах складає 3606,12 грн.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

На підставі ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, предметом оскарження можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Згідно із ч. 1, 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачеві і боржникові у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 4 розд. XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Положеннями ст. 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2020 року у справі № 760/20579/18 (провадження № 61-8174св19) зазначено, що неправомірні дії - це дії, що порушують вимоги закону або інших нормативних актів, здійснюються всупереч праву. Вони являють собою заборонені нормами права форми поведінки суб`єктів права та порушують приписи юридичних норм. Отже, суть протиправності зводиться до об`єктивного порушення закону.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Обов`язки і права виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Так, зокрема, згідно п. 3 ч. 3 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, вказаною нормою передбачено саме право виконавця одержувати відповідну інформацію з метою захисту інтересів стягувача під час здійснення виконавчого провадження.

На переконання суду, так як з квітня 2025 року боржником припинено сплату аліментів, які не сплачувалися ним по червень 2025 року включно, а також враховуючи відсутність у виконавця відомостей про дохід боржника за 1, 2 квартали 2025 року та достовірної інформації про вид системи оподаткування боржника, який є фізичною особою-підприємцем, у період з квітня по червень 2025 року, а також оскільки законодавством не передбачено обов`язку виконавця з`ясовувати вид системи оподаткування боржника в разі припинення сплати аліментів одразу з моменту несплати аліментів, тому державним виконавцем було правомірно здійснено розрахунок заборгованості від 30.06.2025 на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виходячи із середньої заробітної плати по м. Житомиру на підставі даних обласного статуправління, та ч. 2 ст. 195 СК України.

У платіжній інструкції від 09.12.2024 зазначено, що кошти в сумі 8874,13 грн були сплачені ОСОБА_1 09.12.2024 як «сплата за помилково нараховану заборгованість по виконавчому листу № 951368/24 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 .». Тобто, ці кошти не були сплачені наперед як аліментні зобов`язання у виконавчому провадженні та були враховані виконавцем на погашення виниклої заборгованості.

Суд погоджується з твердженням виконавця про можливість зміни суми заборгованості за аліментами у випадку пред`явлення боржником квитанцій про їх сплату, надання відомостей про його дохід за 1, 2 квартали 2025 року.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги, оскільки оскаржуваний розрахунок здійснено відповідно до наявних у державного виконавця відомостей.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 18, 76-82, 260, 263, 353, 447, 450, 451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) Войтко Надії Володимирівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на малолітню дитину - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 02.01.2026.

Суддя Л.М. Семенцова