Справа № 128/160/22
УХВАЛА

30 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого судді: Бондаренко О.І.

при секретарі: Нагірняк Т.А.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури Семенюка В., в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Міністерства оборони України, Вінницької обласної державної адміністрації, треті особи на стороні позивачів Державне підприємство «Шепетівський військовий лісгосп», Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа.

До судового засідання 26.12.2025 перший заступник Вінницької окружної прокуратуриЧухіль С.С. подав суду клопотання про повернення до стадії підготовчого розгляду, мотивуючи тим, що виникли законодавчі зміни, регулюючі даний тип правовідносин та висновки ВС; 29.12.2025 першим заступником Вінницької окружної прокуратури Чухіль С.С. було також подано заяву про зміну підстав позову. Також 17.12.2025 перший заступник Вінницької окружної прокуратуриЧухіль С.С. подав додаткові пояснення з приводу позовної заяви.

29.12.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Піпко А.М. надав суду заперечення щодо клопотань прокурора, в задоволенні просив відмовити з підстав, викладених у заяві.

30.12.2025 представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Путілін Є.В. надав суду заперечення відносно клопотань прокурора, яким просив в задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого розгляду відмовити, а заяву про зміну підстав позову залишити без розгляду.

Представник позивача прокурор Черниш Г.М. надала суду заяву про проведення даного судового засідання без технічної фіксації, подані клопотання підтримує та просить їх вимоги задовільнити.

Представник Вінницької ОДА в особі Хомеренчук Ю.О. надала суду заяву про проведення даного судового засідання без технічної фіксації, подані клопотання підтримує та просить їх вимоги задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Піпко А.М. надав суду заяву про проведення даного судового засідання без технічної фіксації та у його відсутність, подані клопотання просить вирішити з урахуванням поданих ним заперечень.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Путілін Є.В. надав суду заяву про проведення даного судового засідання без технічної фіксації та у його відсутність, подані клопотання просить вирішити з урахуванням поданих ним заперечень.

Представник третьої особи КЕВ в особі Єзерської О.С. надала суду заяву про проведення даного судового засідання без технічної фіксації та у її відсутність, подані клопотання прокурора підтримує та просить задовільнити.

Представник третьої особи МО України в особі Панасюка В. надав суду заяву про проведення даного судового засідання без технічної фіксації та у його відсутність, при вирішені поданих клопотання прокурора покладається на розсуд суду.

Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши думку учасників судового провадження та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Щодо наданих прокурором додаткових пояснень від 17.12.2025 суд зазначає, що у відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом; заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

При цьому суд звертає увагу, що нормативними положеннями ч. 5 ст. 174 ЦПК України передбачено, що суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

В процесі розгляду даної цивільної справи, враховуючи її стадію та тривалість розгляду, судом не визначалося обов`язку додаткових необхідних пояснень щодо окремих питань із наданням таких пояснень, тому дані пояснення не беруться судом до уваги.

Питання щодо належності, допустимості, достатності доказів відносно предмету судового спору вирішується судом при прийнятті судового рішення у відповідності до положень статей 245 та 259 ЦПК України, з урахуванням всіх встановлених обставин справи та наявними підтверджуючими доказами.

Щодо клопотання про повернення до стадії підготовчого розгляду від 26.12.2025 , суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.01.2022 у даній справі відкрито провадження, та в подальшому підготовче провадження судом закрито 06.09.2024.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із ч. 1ст. 197ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Згідно з ч. 2ст. 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Відповідно до п.2 ч.2статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого судового засідання є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (частина 2статті 200 ЦПК України). Розгляд справи в порядку загального позовного провадження передбачає проходження всіх передбачених ЦПК України стадій судового процесу, а саме: подання до відповідного суду позову, який відповідає вимогам процесуального закону; вирішення питання про відкриття провадження у справі (або залишення позовної заяви без руху, повернення позову, відмова у відкритті провадження); підготовче провадження, за результатами якого суд може залишити позов без розгляду, закрити провадження у справі або закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. У випадку визнання позову відповідачем суд може у підготовчому засіданні ухвалити рішення по суті спору. Розгляд справи по суті включає такі етапи: відкриття розгляду справи по суті, з`ясування обставин справи та дослідження доказів, судові дебати, ухвалення судом рішення по суті справи. Між тим, Верховний Суд в постанові від 16 грудня 2021 у справі № 910/7103/21 зазначив, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій судового процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Заявляючи клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження заявник має навести вагомі обставини необхідності повернення на стадію підготовчого провадження, для вчинення процесуальних дій, невчинення яких суттєво вплине на права сторін в майбутньому та які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Як на підставу своїх доводів прокурор зазначає, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-ІХ від 12.03.2025, згідно якого ст. 391 ЦК України доповнено частиною другою такого змісту: «Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу». Закон встановив необхідність зміни способу захисту у справах, де предметом є майно, щодо якого державними органами або органами місцевого самоврядування вчинялися дії, спрямовані на його відчуження, в результаті яких набувачем став суб`єкт права приватної власності, з негаторного (ст. 391 ЦК України) на віндикаційний (ст. ст. 387, 388 ЦК України). Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд в постанові від 12 січня 2022 року у справі №234/11607/20 виснував, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зістаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава -учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження (постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.02.2021 у справі №922/2115/19, в ухвалі від 22.06.2021 у справі № 923/525/20,в постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21) З матеріалів цивільної справи вбачається, що після завершення підготовчого провадження прокурор, знаючи про вищевказані зміни до чинного законодавства України та прийняття нових правових висновків Верховного Суду не вказував на потребу повернення до стадії підготовчого провадження протягом більш як пів року (09.04.2025 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до ЦК України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», клопотання прокурором подано 26.12.2025 та 29.12.2025 відповідно) суд заслуховуючи вступні слова учасників справи, надав можливість задати їм запитання та зрештою мав переходити до наступних стадій судового процесу і виходити на завершення розгляду справи по суті, адже вона перебуває на розгляді суду вже майже чотири роки. Суд звертає увагу, що поведінка учасників має відповідати основним засадам (принципам) цивільного судочинства, закріпленим в ч. 3 ст. 2 ЦПК України, зокрема, верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Разом з тим, позивачем не наведено достатньо переконливих і виключних підстав для повернення до стадії підготовчого провадження. Крім того, у підготовчому провадження судом були задоволені клопотання сторін, зокрема щодо витребування доказів, що свідчить про реалізацію ними своїх процесуальних прав. Жодних інших клопотань, які могли б обґрунтовувати необхідність повернення до підготовчої стадії, позивачем не подано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що у задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження слід відмовити, оскільки таке є безпідставним, стороною позивача не надано суду доказів, що свідчили б про доцільність повернення до стадії підготовчого засідання.

Щодо клопотання прокурора про зміну підстав позову від 29.12.2025, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Перевіривши заяву про зміну підстав позову від 29.12.2025 року й додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред`явити зустрічний позов.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах. Верховний Суд України відзначив, що під підставами позову, які згідно зі ст. 31 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

При цьому, позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд України відзначив, якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Частиною 3 ст. 49 ЦПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмету або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частини третьої і четвертої цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду частина 5 ст. 49 ЦПК України.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин. Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів. Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: заміна одних позовних вимог іншими; доповнення позовних вимог новими; вилучення деяких із позовних вимог; пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. У статті 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, однак виключно в порядку, встановленому цим Кодексом.

Оскільки суд не дійшов висновку про можливість повернення до стадії підготовчого провадження, а реалізація права позивача на подання заяви про зміну підстави позову на даній стадії неможлива, тому заяву про зміну підстав позову слід повернути заявнику без розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст. ст. 4,12, 31, 43, 189, 197,200, 263 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання першого заступника Вінницької окружної прокуратури Чухіля С.С. про повернення до стадії підготовчого провадження від 26.12.2025 по даній цивільній справі відмовити.

Клопотання першого заступника Вінницької окружної прокуратури Чухіля С.С. про зміну підстав позову від 29.12.2025 по даній справі повернути без розгляду.

Продовжити розгляд цивільної справиза позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури Семенюка В., в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Міністерства оборони України, Вінницької обласної державної адміністрації, треті особи на стороні позивачів Державне підприємство «Шепетівський військовий лісгосп», Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки по суті.

Повідомити сторони про час та місце розгляду справи. Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО