№ провадження 2/208/1877/25
УХВАЛА

Іменем України

03 січня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похваліта С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

24 грудня 2024 року до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 2/1519/8500/11.

Як роз`яснено п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З позовної заяви, поданої ОСОБА_1 вбачається, що позивач просить:

1.визнати за ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , право власності кожного на 1/2 частину гаража із залізобетонних блоків А-1, площею 36,3 кв.м. під номером АДРЕСА_1 ;

2.визнати за ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , право власності кожного на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0048 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, майно, право власності на яке просить визнати позивач, знаходиться на території, що підсудна Баглійському районному суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

З урахуванням наведеного, позовна заява про визнання права власності на майно має бути подана за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вказану цивільну справу необхідно передати для розгляду за підсудністю до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Матеріали цивільної справи № 208/15916/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно передати за підсудністю до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду може бути оскаржена до Дніпровського Апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Похваліта С. М.