Справа № 390/507/25
Провадження № 2/390/253/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2025 р. Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Бойко І.А.,

при секретарі - Стенякіній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кропивницький, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Іннова Фінанс» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що 23.07.2024 між ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" та ОСОБА_1 у електронному вигляді було укладено договір про надання грошових коштів у позику № . Відповідно до вказаного договору позики позикодавець надав відповідачу кредит у розмірі 14000,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника - НОМЕР_1 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, знижена процентна ставка 0,68%. Однак, ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 59 480,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що копія електронного документа без підписів унеможливлює ідентифікацію його підписантів. Відсутні докази того, що відповідач і кредитор підписували договір та усі додатки до нього будь-яким способом, а сукупність цифр і літер як «підпису» Відповідача, тотожній відбиток підпису і печатки первісного кредитора методом механічного копіювання на всі копії могли бути нанесені будь-якою особою - відповідачу примірників оригіналів договору з підписами ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» не надавалося. За відсутності оригіналу кредитного договору не можна встановити достовірно, чи був взагалі він укладений в імперативній письмовій формі, які його умови, у тому числі розміри процентної ставки, строк кредитування та загальна вартість кредиту були погоджені у письмовій формі, а до текстів доказів, односторонньо виготовлених та наданих Позивачем у копіях для подання до Суду, могли бути внесені будь-які відомості, вигідні позивачу, саме тому такі копії, не підтверджені оригіналами, підлягають відхиленню.

Також зазначає, що розмір заборгованості по процентам за користування кредитом є необгрунтованим та таким, що суперечить Закону «Про споживче кредитування», а саме: згідно розрахунку заборгованості, позивач здійснив нарахування заборгованості за кредитним договором, у розмірі 59480,00 грн, яка складається з наступного: 14000,00 грн, - заборгованість за тілом кредиту; 45480,00 грн - заборгованість за процентами. Розмір процентів позивач визначив із розрахунку 1,5% в день. Однак договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним, так як кредитний договір був укладений 23.07.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно у даних правовідносин, денна процентна ставка не може перевищувати 1,0 %. Тому, на думку представника відповідача, враховуючи суму кредиту - 14000,00 грн та те, що денна відсоткова ставка не може перевищувати 1% день, максимальний розмір відсотків складає 140,00 грн. в день, відповідно розмір процентів за 218 днів користування кредитними коштами становить 30520,00 грн. Також представник, зазначає, що необхідно врахувати попередньо сплачені відповідачем 300,00 грн.

Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що ОСОБА_1 під час укладення договору про надання грошових коштів у позику № від 23.07.2024 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника - ОСОБА_1 - з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи - ОСОБА_1 , номер телефону НОМЕР_2 . Саме на вказаний номер телефону був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор (4931), яким був підписаний договір про надання грошових коштів у позику № від 23.07.2024. Таким чином, ОСОБА_1 договір про надання грошових коштів у позику № від 23.07.2024 та паспорт споживчого кредиту підписано одноразовим ідентифікатором (4931), надісланими електронним повідомленням на належний відповідачу номер телефону - НОМЕР_2 , та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 14 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Також представник вказує, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, переданням ним для отримання товариством персональних даних з метою укладення договору про надання грошових коштів у позику, таке укладення договору є неможливим. А в матеріалах справи, безпосередньо у відзиві на позовну заяву, відсутні будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, які стосуються підписання Договору про надання грошових коштів у позику. Крім того, представник позивача зазначає, що зауваження щодо відсутності підпису ОСОБА_1 на правилах надання грошових коштів у позику ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» у редакції від 23.04.2024 р. є недоречним, оскільки вони є внутрішніми.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у відповіді на відзив на позовну заяву просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковову задоволенню, виходячи з наступного.

Суд установив, що 23.07.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № .

Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Іннова Фінанс» надав відповідачу позику у розмірі 14000,00 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) - № НОМЕР_1 , на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні(в).

За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору 2.6.2. Знижена процентна ставка 0.68% в день та застосовується відповідно до наступних умов; якщо Позичальник 22.08.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089.90% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 4965.64% річних.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника 23.07.2024 шляхом використання одноразового ідентифікатора «4931».

Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 14000,00 грн на картковий рахунок відповідача підтверджено листом ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 25.02.2025 № 7/7860.

Згідно інформації, витребуваної у АТ КБ «Приватбанк», за клопотанням представника позивача, ОСОБА_1 в банку має емітовану карту № НОМЕР_1 , та на вказану карту 23.07.2024 зараховано 14000,00 грн.

Як вбачається з виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНАС» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА».

Щодо укладення договору.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».

Із змісту вказаного договору вбачається, що він підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора.

Отже, позивачем доведено факт укладення 23.07.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 договору надання грошових коштів у позику № в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Відповідно до Закону договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

На виконання умов договору від 23.07.2024 ТОВ "ІННОВА-ФІНАНС" перерахувало на картковий рахунок, вказаний в договорі № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 14000,00 грн, а ОСОБА_1 отримав ці кредитні кошти, користувався ними та одноразово сплатив проценти за користування кредитом.

Надаючи правову оцінку зазначеному, суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». При цьому відповідачем вказані факти не спростовані. Доказів протилежного матеріали справи не містять, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком сторін.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Щодо твердження представника про відсутність підписаного оригіналу кредитного договору.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Законом України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що до складу електронних довірчих послуг належать, зокрема кваліфіковані електронні довірчі послуги створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису, а також формування, перевірки та підтвердження чинності кваліфікованого сертифіката електронного підпису (статті 18, 20 цього Закону).

Міністерство цифрової трансформації України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг і виконує функції центрального засвідчувального органу.

Згідно із наказом Мінцифри від 27.08.2021 № 115 «Про затвердження Регламенту роботи центрального засвідчувального органу», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2021 за № 1313/36935, Державне підприємство «ДІЯ» визначено адміністратором інформаційно-телекомунікаційної системи центрального засвідчувального органу, що здійснює технічне та технологічне забезпечення виконання функцій центрального засвідчувального органу.

Згідно із пунктом 5 Регламенту роботи центрального засвідчувального центру, затвердженого наказом Мінцифри від 27.08.2021 № 115 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.2021 за № 1313/36935, адресою електронного інформаційного ресурсу центрального засвідчувального органу, доступ до якого забезпечується через телекомунікаційні мережі загального користування цілодобово є: www.czo.gov.ua.

Висновок про те, що електронний документ не підписаний ЕЦП, має ґрунтуватися на результатах відповідної перевірки (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 2-317/11). Верховний Суд наголошує на тому, що суд, отримавши процесуальні документи в електронній формі, має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, а тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного.

Судом проведено перевірку оригіналу вказаного доказу на предмет підписання його електронним цифровим підписом.

За результатами такої перевірки судом встановлено, що згідно із протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 17.12.2025, підпис файлу Договір про надання грошових коштів у позику № від 23.04.2024 з додатком до договору 1 до договору підписано 23.07.2024 о 11:22:25 год генеральним директором ТОВ «Іннова Фінанс» Дмитраш У.Б. Підпис створено та перевірено успішно, цілісність даних підтверджено. Час підпису підтверджено кваліфікованою позначкою часу для даних від надавача. Сертифікат виданий КНЕДП ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна» за серійним № НОМЕР_5 із зазначенням типу носія особистого ключа, алгоритму підпису, типу підпису - удосконалений.

Отже, кредитний договір від 23.07.2024 № підписаний кваліфікованим електронним підписом генерального директора ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідно до суду надана його засвідчена копія.

Щодо нарахування процентів.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

24.12.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Далі Закон № 3498-IX), яким, зокрема, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами.

Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набрала чинності 24.12.2023. Як встановлено в пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Роз`яснень Національного банку України від 15.01.2024 №14 0004/3433 «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» згідно Закону №3498-IX максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати:- протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом №3498-IX - 2,5% (до 22.04.2024 включно);- протягом наступних 120 днів - 1,5% (до 20.08.2024 включно);- починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом №3498-IX - 1% (з 21.08.2024)

Відповідно укладення договору споживчого кредиту на вищезазначених умовах кредитування є порушенням вимог Закону № 3498-IX починаючи з: - 24.01.2024 для надавачів фінансових послуг (окрім банків) та надавачів допоміжних послуг (з урахуванням пункту 4 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3498-IX); - 24.03.2024 для банків (з урахуванням абзацу третього пункту 3 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3498-IX).

Так, відповідно до пунктів 3, 4 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3498-IX фінансовим установам необхідно привести свою діяльність та документи у відповідність до вимог Закону № 3498-IX: надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності Законом № 3498- IX (далі - Перехідний період); банкам протягом 90 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX (далі - Перехідний період). Водночас згідно з пунктом 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3498-IX встановлено, що зміни до Закону, внесені на підставі Закону № 3498-IX поширюються на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом № 3498-IX, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи наданий Законом № 3498-IX фінансовим установам Перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду.

Натомість позивач у перехідний період, визначений п. 4 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3498-IX не привів свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону та після закінчення перехідного періоду, тобто після 24.01.2024 уклав договір надання грошових коштів у позику № на умовах, що не відповідають ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Тож, враховуючи, що договір про надання фінансового кредиту № було укладено 23.07.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», та встановленого ним перехідного періоду, а тому пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 2.6.1 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 1,50 % у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемною.

Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 сплачено 300,00 грн в рахунок процентів.

Отже, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором про надання фінансового кредиту № становить 30 220,00 грн. (14000,00 * 1 % * 218 - 300,00).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА - НОВА» підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути 44 220,00 грн, з яких: 14000,00 грн - заборгованість за тілом кредита; 30220,00 грн - заборгованість по процентах.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 800,61 грн - пропорційно до розміру позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики № від 23.07.2024 у розмірі 44 220,00 грн, з яких: 14000,00 грн - заборгованість за тілом кредита; 30220,00 грн - заборгованість по процентах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» судовий збір у розмірі 1 800,61 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова - Нова», , місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Болсуновська, б.8, поверх.9.

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя І.А. Бойко