У Х В А Л А

19.12.2025 Справа №607/10357/25 Провадження №2/607/3376/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

за участі:

представника позивача Семененко С. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни про поновлення строку та долучення доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семененко Сергій Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про припинення договору іпотеки та обтяження майна та

У С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Семененко С.М. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про припинення договору іпотеки та обтяження майна.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2025 року відкрито провадження у цій справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 18 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

28 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» адвокат Міньковська А.В. подала клопотання про долучення доказів, в якому просила: поновити строк на подачу додаткових доказів та долучити до матеріалів справи вказані докази, посилаючись на те, що вони необхідні для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи. Стосовно поновлення строку для подання доказів адвокат зауважує, що лише 25 листопада 2025 року у відповідь на повторний адвокатський запит Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав виписки за особовими рахунками ОСОБА_1 , які відповідач мав намір долучити до матеріалів справи про що представник зазначала під час підготовчого провадження.

Представник позивача заперечив щодо можливості задоволення вказаного клопотання.

Ознайомившись з клопотанням, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

За приписами частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року (справа № 234/11607/20) зроблено висновок, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з практикою Верховного Суду, сформульованою у постановах від 03 жовтня 2019 року (справа № 902/271/18), від 16 лютого 2021 року (справа № 922/2115/19), в ухвалі від 22 червня 2021 року (справа № 923/525/20), постанові від 16 грудня 2021 року (справа № 910/7103/21) суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Суд зауважує, що у виняткових випадках, з огляду на вказані позиції найвищого суду у системі судоустрою України, є допустимим ухвалення рішення про повернення на стадію підготовчого провадження, зокрема, у разі виникнення потреби у долученні доказів, витребування таких доказів судом, розв`язання питання про призначення експертизи тощо, тобто коли відповідні процесуальні дії можливо здійснити тільки на стадії підготовчого провадження.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 листопада 2025 року (справа № 366/3223/23) зауважено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України); законодавець не вказує такої підстави неприйняття доказів як закриття підготовчого провадження.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків. Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках. Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства. Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків. Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків (постанова Верховного Суду від 20 січня 2021 року, справа № 175/957/19).

У постанові від 28 квітня 2021 року (справа № 640/3393/19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання виникнуть порушення прав сторін учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При оцінці поважності причин пропуску строку необхідно звертати увагу не лише на об`єктивні, але й суб`єктивні чинники, зокрема поведінку особи, що свідчить про її наміри реалізувати процесуальні права.

Як було зазначено, ухвалою суду від 26 травня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та протокольною ухвалою суду від 18 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Під час підготовчого засідання стороною відповідача вживалися заходи для отримання відповідних доказів, однак у межах підготовки справи до судового розгляду такі документи з незалежних від відповідача обставин не було отримано.

За змістом частин першої, четвертої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Враховуючи наведені відповідачем доводи щодо поважності причин пропуску строку на подання доказів, беручи до уваги, що представник відповідача на стадії підготовки до судового розгляду справи повідомив суд про майбутнє подання таких доказів, суд дійшов висновку про те, що відповідний процесуальний строк підлягає поновленню. З огляду на надані стороною докази, суд вважає за можливе їх долучити до матеріалів справи без необхідності повернення до стадії підготовчого провадження.

Керуючись статтями 2, 12, 43, 127, 240, 258 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни про поновлення строку та долучення доказів задовольнити.

2. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» строк на подання доказів, приєднаних до клопотання від 28 листопада 2025 року, і долучити зазначені докази до матеріалів справи.

3. Розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семененко Сергій Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про припинення договору іпотеки та обтяження майна відкласти на 16 год. 30 хв. 19 січня 2026 року.

4. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 19 грудня 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець