Справа № 138/1752/24
Провадження №:2-др/138/1/25
02.01.2025 м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Київської Т.Б.,
за участю секретаря Бугери І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В провадженні суду знаходилась вказана вище цивільна справа.
11.12.2024 судом ухвалено заочне рішення, яким позов було задоволено в повній мірі. 17.12.2024 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, яке мотивоване тим, що при винесенні вказаного судового рішення не вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Таким чином, постала необхідність у вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи те, що головуюча суддя Київська Т.Б. перебувала у відпустці у період з 20.12.2024 по 01.01.2025, включно, на підставі наказу №234 по Могилів-Подільському міськрайонному суду Вінницької області від 16.12.2024, судове засідання для вирішення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, було призначено у перший робочий день після відпустки, а саме 02.01.2025.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Представник позивача у своїй заяві просила розгляд справи проводити без її участі.
Відповідач про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась завчасно та належним чином за адресою реєстрації.
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, зміст рішення суду від 11.12.2024 суд, прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу вирішено не було під час ухвалення рішення у справі.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 23.11.2020 у цивільній справі № 638/7748/18.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, 18.04.2024 між адвокатом Дзундзею О.В. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір №20241804/1 про надання правової допомоги та розділом 4 договору передбачено, зокрема, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта він зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000,00 грн. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін (сторонами).
Згідно акту №2 від 16.12.2024 про приймання-передавання послуг згідно договору №20241804/1 про надання правової допомоги сторони погодили вартість послуг адвоката в сумі 7000,00 грн. за надання правничої допомоги.
Відповідно до квитанції №1512 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» сплатило суму грошових коштів у розмірі 7000,00 грн. ФОП ОСОБА_2 за надання юридичних послуг за договором №20241804/1 від 18.04.2024.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Зважаючи на викладене вище, а також за відсутності заяви відповідача про зменшення суми заявлених до відшкодування коштів, судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу потрібно стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 7000,00 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 133, 137, 141, 260, 270 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Додаткове рішення є невід`ємною частиною заочного рішення суду від 11.12.2024 ухваленого у цивільній справі № 138/1752/24.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: Т.Б.Київська