Справа № 443/802/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлів А.І.
Провадження № 22-ц/811/982/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2025 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

У травні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №103383504 в розмірі 22760 грн. 50 коп., з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 15760 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами; за договором позики №76592582 в розмірі 6880 грн., з яких: 2000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 4880 грн. - заборгованість за процентами; загальний розмір заборгованості за договорами - 29640 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №103383504 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кредитні кошти надавалися позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.1.1 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2 кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1 кредитного договору.

27.10.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №2 від 27.10.2023 року до договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року, ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22760 грн. 50 коп., з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 15760 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами;

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.10.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №103383504 в розмірі 22760 грн. 50 коп.

Також, 28.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №76592582, згідно з пунктом 1 якого, позикодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №14 від 25.01.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6880 грн., з яких: 2000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 4880 грн. - заборгованість за процентами;

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЄАПБ» за договором позики №76592582 в розмірі 6880 грн.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2025 року позов ТОВ ФК «ЄАПБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором про споживчий кредит №103383504 від 28.07.2023 року в сумі 22760 грн. 50 коп., за договором позики №76592582 від 28.07.2023 року у сумі 6880 грн., сплачений судовий збір у сумі 3028 грн., а всього 32668 грн. 50 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ ФК «ЄАПБ» відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, що в матеріалах справи відсутній належним чином оформлений розрахунок заборгованості щодо нібито укладених з ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договорів.

Зазначає, що вказані договори не відповідають обов`язковим вимогам, визначеним п.9 постанови Правління НБУ №113 від 03.11.2021 року «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику, а отже, є нікчемним та не породжують будь-яких правових наслідків.

Додає, що у реєстрі боржників №2 до договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року відсутній договір №103383504 від 28.07.2023 року на суму 7000 грн., у реєстрі боржників №14 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року відсутній договір №76592582 від 28.07.2023 року, витяги з реєстру боржників не містять підписів та реквізитів сторін.

Окрім того, звертає увагу, що у договорі №76592582 від 28.07.2023 року зазначено поштову адресу та електронну адресу, які ніколи не належали ОСОБА_1 . Також, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів на банківський кредитний рахунок позичальника у розмірі, зазначеному в договорі споживчого кредиту.

Наголошує, що на момент укладення вищевказаних договорів у ОСОБА_1 у зв`язку з крадіжкою був відсутній мобільний телефон, однак, дані письмові пояснення і витяг з реєстру кримінальних проваджень суд не взяв до уваги і не врахував при розгляді справи та ухваленні оскаржуваного рішення.

Вказує, що відповідач є потерпілим внаслідок злочинних дій осіб, які вчинили напад з нанесенням тілесних ушкоджень і викрадення майна, а також злочинних дій осіб, які вчинили шахрайській дії відносно нього. Слідством встановлено, що у потерпілого ОСОБА_1 було викрадено мобільний телефон зі вставленою сім-картою з номером телефону НОМЕР_1 , готівкові кошти, банківські картки. Сума завданих збитків становить 120536 грн.

14.04.2025 року позивач ТОВ ФК «ЄАПБ» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18.11.2025 року, є дата складення повного судового рішення - 01.12.2025 року, з урахуванням перебування одного із членів колегії суддів у відпустці у період з 24.11.2025 року по 28.11.2025 року включно.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.07.2023 року ОСОБА_1 через канал залучення звернувся до ТОВ «Мілоан» з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписав в електронному вигляді анкету-заяву на кредит №103383504.

Згідно анкети-заяви на кредит №103383504 від 28.07.2023 року, сума кредиту 7000 грн. у валюті: українська гривня. Загальний строк кредитування: 105 днів, з них: пільговий період - 15 днів, поточний період - 90 днів. Денна процентна ставка: протягом пільгового періоду - 0,01%, протягом поточного періоду - 3%. Платіжна картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту: Mastercard Credit World НОМЕР_5. Банк, що випустив картку: Raiffisen Bank JSC.

28.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №103383504.

Договір підписано одноразовим ідентифікатором W72983.

Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

Згідно з п.1.2 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 7000 грн.

Кредит надається загальним строком на 105 днів з 28.07.2023 року і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3 договору).

Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 28.07.2023 року. Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 10.11.2023 року (п.1.3.1 та п.1.3.2 договору).

Відповідно до п.1.4 договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 12.08.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 10.11.2023 року (останнього дня строку кредитування).

Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 10,50 грн. в грошовому виразі та 4,00% річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 18910 грн. 50 коп. в грошовому виразі та 9358,00% річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 7010 грн. 50 коп. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 25910 грн. 50 коп. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань та можуть не оновлюватись у випадку продовження позичальником строку кредитування (п.1.5 договору).

Комісія за надання кредиту: 0,00 грн. нараховується за ставкою 0,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1 договору).

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 10,50 грн., які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2 договору).

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 18900 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3 договору).

Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначенні п.п.2.2, 2.3 цього договору (п.1.6 договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_5 (п.2.1 договору).

Згідно з п.2.2.2 договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору.

Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандарту ставку встановлену п.1.5.3 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3 договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової згоди позичальника (п.2.2.3 договору).

Відповідно до п.2.4.1 договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, п.3.2.6 договору.

У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати остаточного погашення заборгованості) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту. Сплата заборгованості в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) не тягне настання негативних наслідків для позичальника, якщо кредитодавець в цей день отримає кошти або інформаційне повідомлення про зарахування платежу, згідно п.2.6. Сплата заборгованості після спливу строку кредитування є підставою виникнення у позичальника додаткових обов`язків щодо сплати пені та/ або процентів, згідно розділу 4 договору (п.2.4.2 договору).

У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов цього договору, кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право здійснювати врегулювання простроченої заборгованості та/або стягнути заборгованість в примусовому порядку (п.3.2.5 договору).

Згідно з п.4.2 договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою, передбаченою п.1.5.3 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.5.3 договору. Нарахування процентів відбувається (якщо кредитодавець скористався правом) щоденно на суму простроченої заборгованості. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця.

Згідно з п.6.1 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, або у SMS повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (п.6.2 договору).

Згідно з п.7.1 договору, цей договір (з додатками №1, №2, №3, №4 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно з п.1.3, п.1.4 договору. Якщо станом на цю дату зобов`язання позичальника та/або кредитодавця залишаються невиконаними/ неналежно виконаними - цей договір діє до повного фактичного виконання сторонами зобов`язань. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього договору кредитні кошти не будуть відправлені кредитодавцем та/або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в особистому кабінеті.

Як вбачається із додатку №1, графіку платежів за договором про споживчий кредит №103383504 від 28.07.2023 року та додатку №2 паспорту споживчого кредиту, відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема, про: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальну процентну ставку, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, загальну вартість кредиту.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №103383504 від 28.07.2023 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 7000 грн. на картку НОМЕР_5, що підтверджується платіжним дорученням №69321224 від 28.07.2023 року.

27.10.2023 року між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу №27102023/1 та акт прийому-передачі реєстру боржників №1, за умовами яких, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору). Клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (п.1 акта).

Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року та витягу з нього, ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №103383504 на загальну суму заборгованості 22760 грн. 50 коп., з яких: 7000 грн. -заборгованість за основною сумою боргу, 15760 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами.

Платіжна інструкція в національній валюті від 31.10.2023 року №20398 підтверджує перерахування ТОВ ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ «Мілоан» грошових коштів за договором факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №103383504 від 28.07.2023 року, станом на 31.03.2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 22760 грн. 50 коп.

Також, 28.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №76592582.

Згідно з договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76592582 від 28.07.2023 року та додатком №1 до нього, сторони домовилися, зокрема, про те, що:

позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики (п.1 Договору);

сума позики - 2000 грн., строк позики - 19 днів, процентна ставка базова/день - 2,5%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%. Дата надання позики - 28.07.2023 року, дата повернення позики - 16.08.2023 року, знижена процентна ставка/день - 1%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2726,81%, орієнтовна загальна вартість позики - 2380 грн. (п.2 договору);

якщо сума позики, зазначена в п.п.2.1 п.2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень) (п.18 договору).

Договір містить реквізити сторін, зокрема ім`я позичальника - ОСОБА_1 , його дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, адресу проживання, поштову адресу, номер телефону, електронну адресу, картковий рахунок НОМЕР_2 та електронний підпис одноразовим ідентифікатором НОМЕР_6.

Додатком №1 до цього договору передбачено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який також містить ті ж самі анкетні дані та електронний підпис одноразовим ідентифікатором НОМЕР_6.

14.06.2021 року між ТОВ ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, з додатковими угодами до нього: №2 від 28.07.2021 року, №7 від 13.06.2022 року та №16 від 25.01.2024 року, а також акт прийому-передачі реєстру боржників, за умовами яких фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (плату за процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, права на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрі боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до божника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру до боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 договору).

Клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від божників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (п.1 акта).

Відповідно до реєстру боржників №14 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року та витягу з нього, ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №76592582 на загальну суму заборгованості 6880 грн., з яких: 2000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4880 грн. - заборгованість за процентами.

Платіжна інструкція в національній валюті від 31.01.2024 року №20776 підтверджує перерахування ТОВ ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року та додаткової угоди №16 від 25.01.2024 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76592582 від 28.07.2023 року, станом на 31.03.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 складає 6880 грн.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, складеного 28.07.2023 року о 04 год 21 хв, ОСОБА_1 перебував на огляді у лікаря-хірурга з приводу отриманих травм, які зі слів родичів він отримав від побиття.

Згідно з довідкою АТ «Райффайзен Банк» від 01.11.2024 року та випискою по рахунку, картка № НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 та у період з 28.07.2023 року по 01.08.2023 року за цією карткою відбувалися транзакції, зокрема: 28.07.2023 року здійснено безготівкове зарахування у сумах 3000 грн., 100 грн., 7000 грн., 500 грн., 30.07.2023 року - безготівкове зарахування у сумах 01 грн. 75 коп. та 01 грн. 20 коп. Окрім цього, 28.07.2023 року з картки зроблено безготівковий платіж у сумах 463 грн. 50 коп. та 19 грн. 93 коп., 29.07.2023 року знято готівку у сумах 5000 грн., 5000 грн. та 4000 грн., здійснено безготівковий платіж у сумі 5000 грн., 01 грн. 75 коп. та 01 грн. 20 коп., 30.07.2023 року та 31.07.2023 року здійснено безготівковий платіж на суму 247 грн. 20 коп., 01.08.2023 року - здійснено страховий платіж у сумі 69 грн. 96 коп.

Довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 27.11.2024 року та випискою по рахунку встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито, зокрема рахунок за банківською карткою № НОМЕР_4 і за цим рахунком відбулись такі операції: 28.07.2023 року - знято готівку у банкоматі на суми 500 грн., 4000 грн., 4000 грн., 5000 грн., 5000 грн., 5000 грн., 5000 грн., 5000 грн., 5000 грн., 2500 грн.; здійснено переказ зі своєї карти на суму 105,00 грн; відбулося зарахування переказу на картку у сумі 2 000,00 грн; 04.08.2023, 05.08.2023 - здійснено щомісячний платіж за страховку у сумі 29 грн. та придбано продукти у сумі 34 грн. та 375 грн.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону).

З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено.

В справі, що переглядається, встановлено, що для підписання кредитних договорів ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.ч.6-8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитні договори.

Договори про надання кредитних коштів підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що кредитні договори між первісними кредиторами та ОСОБА_1 були укладені в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому, ОСОБА_1 на веб-сайтах товариств подав заявки на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого товариства надіслали йому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитних договорів й того, що укладення кредитних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори не були б укладені із первісними кредиторами, суд дійшов правильного висновку, що ці договори, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21).

Суд правильно констатував, що дати та суми платежів цілком відповідають датам та умовам наявних у справі договорів, які укладені від імені ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Суд встановив, що відступлення права вимоги за кредитним договором №103383504 від 28.07.2023 року та договором позики №76592582 від 28.07.2023 року відбулося на підставі договорів факторингу, укладених ТОВ ФК «ЄАПБ» з ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які ніким не оспорювались, відтак, позивач мав право на стягнення з відповідача заборгованості за цими договорами.

Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Отже, виходячи із положень ст.1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.

Таких висновків дійшов також Вищий господарський суд України у постанові від 19 жовтня 2015 року (справа №910/3498/15-г), де вказав, що тільки договору факторингу, порівняно з іншими договорами, притаманна можливість здійснювати відступлення як наявної, так і майбутньої грошової вимоги. Інші договори, включаючи загальний договір відступлення права вимоги (цесії), розраховані на відступлення лише наявних вимог.

Така конструкція ґрунтується на юридичній фікції щодо майбутньої заборгованості, де майбутнє право вважається таким, що переходить до нового кредитора з моменту укладення договору про цесію. Таким чином, для цілей відступлення права вимоги за майбутньою вимогою враховуються характеристики вже наявної вимоги.

Визначеність переданого права вимоги стосовно його змісту, обсягу та особи боржника має бути встановлена не в момент укладання правочину про цесію, а в момент виникнення права вимоги.

ЦК України не має жодних імперативних вимог щодо способів ідентифікації права вимоги в правочині про його відступлення або майбутнє відступлення новому кредитору. Сторони можуть обрати будь-які засоби або ознаки, що дозволять визначити підстави виникнення вимоги, її характер, обсяг, зміст тощо.

Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Натомість, до дійсних належать такі права вимоги, які юридично існують, виникнуть в майбутньому, або права по зобов`язаннях, за якими не настав строк виконання. Причому поняття дійсних вимог є ширшим, ніж наявних або існуючих, оскільки дійсними можуть бути не тільки зобов`язальні вимоги, що існують у даний час, а й ті, що виникнуть у майбутньому.

Водночас, наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога). Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.

Матеріалами справи встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21 без визначення строку дії договору.

Згідно з пунктом 1.1 цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Додатковою угодою №16 від 25.01.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року визначено загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №14 від 25.01.2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №14 від 25.01.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ ФК «ЄАПБ» отримало право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 6880 грн.

Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передано ТОВ ФК «ЄАПБ» право вимоги за договором, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 28.07.2023 року №76592582 у межах строку дії договору факторингу, що виникла в майбутньому.

Позивачем надані суду належні докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача, як боржника за обома договорами.

Таким чином, позивач ТОВ ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 , доказів визнання недійсними чи розірвання вказаних вище договорів факторингу, як і доказів того, що їх дійсність оспорюється в судовому порядку, стороною відповідача не надано.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення з відповідача на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту за договором про споживчий кредит №103383504 від 28.07.2023 року в сумі 7000 грн. та договором позики (на умовах повернення позики вкінці строку позики) №76592582 від 28.07.2023 року в сумі 2000 грн. підлягають задоволенню, оскільки доказів про повернення отриманих у кредит та позику коштів ні первісному кредитору, ні позивачу по справі відповідачем не надано.

Перевіряючи розмір заборгованості за процентами за договором про споживчий кредит №103383504 від 28.07.2023 року, колегія суддів вважає такий правильним, оскільки узгоджується з погодженими між сторонами умовами. Вказаний розрахунок за процентами не спростований відповідачем.

Водночас, колегія суддів не може погодитись з розміром процентів за договором позики №76592582 від 28.07.2023 року.

Так, згідно з умовами договору позики №76592582 від 28.07.2023 року, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Згідно з п.1.1 договору, проценти - грошові кошти, що нараховуються на суму позики і є платою за користування такою позикою (договором передбачено базову процентну ставку, знижену процентну ставку та процентну ставку за понадстрокове користування позикою, яка не застосовується в період воєнного стану), розмір ставок визначений договором.

За умовами договору сума позики становить 2000 грн., зі строком кредитування 19 днів з виплатою 2,5% в день (процентна ставка базова, фіксована).

Однак, з розрахунку заборгованості вбчається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» проводило нарахування в перші 19 днів за зниженою процентною ставкою (1% в день) відповідно до Програми лояльності, а в подальшому - за ставкою 2,5% в день (базовою процентною ставкою), виходячи з п.4 договору, яким передбачено нарахування щоденно процентів, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Тобто, право нараховувати проценти за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 15.08.2023 року, тому, починаючи з 16.08.2023 року, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Також Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Враховуючи зазначене й те, що у п.2.2 договору позики №76592582 від 28.07.2023 року термін повернення кредиту визначено 15.08.2023 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по процентам, нарахованим після 15.08.2023 року, відсутні.

Таким чином, розмір заборгованості за процентами за договором позики №76592582 від 28.07.2023 року становить 950 грн. (2000*2,5%*19=950 грн.).

Суд першої інстанції не врахував вимоги чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині у повному обсязі.

Відтак, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, зменшивши розмір стягуваної з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №76592582 від 28.07.2023 року з 6880 грн. до 2950 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2000 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 950 грн., та зменшивши, відповідно, загальний розмір заборгованості до 25710 грн. 50 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент укладення вищевказаних договорів у відповідача був відсутній мобільний телефон у зв`язку з його викраденням, про що відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, колегією суддів відхиляються, оскільки надана відповідачем суду копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.07.2023 року не містить в собі відповідної інформації щодо надання відповідачу ОСОБА_1 статусу потерпілої особи.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що переказ кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 за кредитними договорами підтверджується платіжними дорученнями, інформацією з Банків та випискою про рух коштів по картках.

Доказів на підтвердження того, що досудове розслідування на час розгляду цивільної справи завершене і кримінальна справа по вищевказаному факту перебуває в провадженні суду, матеріали справи не містять.

В той же час, жодних відомостей щодо результатів вказаного кримінального провадження, встановлення причетних до злочину осіб суду не надано.

Отже, сама по собі наявність кримінального провадження, порушеного за заявою ОСОБА_1 , не може свідчити про те, що кредитні договори укладено від імені відповідача іншою особою (особами) за відсутності його волевиявлення, оскільки такі обставини можуть бути встановлені обвинувальним вироком суду, а також не може бути підставою для звільнення позичальника від обов`язку належного виконання кредитного зобов`язання і виконання умов договору у разі настання певних обставин, передбачених ними.

Необхідно зазначити, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від відповідача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим.

За вказаних відповідачем обставин, він мав право звернутись до АТ «Райффайзен Банк» та АТ КБ «Приватбанк» з приводу можливого вчинення щодо нього шахрайських дій, незаконного зарахування коштів на його картковий рахунок та списання коштів на користь невідомої особи, проте, вказаним правом не скористався.

На підставі досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач має повернути грошові кошти, які були зараховані на його кредитний рахунок, та сплатити проценти за їх використання.

Отже, в іншій частині, підстав для скасування чи зміни рішення по суті заявлених позовних вимог немає, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України та ураховуючи наслідки розгляду справи апеляційним судом - часткове задоволення позовних вимог позивача (87%), рішення суду першої інстанції необхідно змінити і в частині визначення розміру судового збору, стягуваного з відповідача на користь позивача: з 3028 грн. до 2634 грн. 36 коп.

Окрім того, за подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4542 грн., а оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено частково (13%), тому з ТОВ ФК «ЄАПБ» на користь відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 590 грн. 46 коп.

В свою чергу, згідно з ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2043 грн. 90 коп. (2634 грн. 36 коп. - 590 грн. 46 коп.), тому рішення в частині визначення розміру стягуваного з відповідача на користь позивача судового збору необхідно змінити, зменшивши його до 2043 грн. 90 коп. та, відповідно, зменшивши загальний розмір стягнення з 32668 грн. 50 коп. до 27754 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»:

заборгованості за договором позики №76592582 від 28.07.2023 року -

до 2950 гривень;

судового збору - до 2043 гривень 90 копійок;

загальний розмір стягнення - до 27754 гривень 40 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 01 грудня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич