Справа №567/1173/24
Провадження №2/567/420/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням ним навчання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, однак не пізніше як до досягнення сином двадцяти трьох років, мотивуючи тим, що відповідач є його рідним батьком, який після досягнення ним повноліття не приймає участі в його матеріальному утриманні у зв`язку з продовженням сином навчання.

Вказує, що 24 вересня 2005 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 239, який рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12.05.2008 року був розірваний.

Під час спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якого вона записана матір`ю, а відповідач - батьком.

Зазначає, що оскільки після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею, вона звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина та згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.12.2009 року з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. 02.07.2024 року стягнення аліментів було припинено у зв`язку із досягненням сином повноліття.

Вказує, щопісля закінчення дев`ятого класу син ОСОБА_3 з 01.09.2021 року навчається в Рівненському технічному фаховому коледжі на денній формі навчання, термін навчання якого становить до 30.06.2025 року.

Позивачка вказує, що син ОСОБА_3 проживає з нею та вона самостійно не має можливості його утримувати.Зазначає, що після досягнення сином повноліття та у зв`язку з продовженням навчання останній потребує матеріальної допомоги, зокрема, для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, навчальних книг та канцелярського приладдя, на проїзд з м.Рівне до м.Нетішин Хмельницької області та у зворотньому напрямку. Окрім того, син також проживає у гуртожитку, щомісячна плата за який складає 950 грн.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та знаходиться на повному державному утриманні і отримує грошове забезпечення, а тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини на період навчання до досягнення останнім двадцяти трьох років.

Вказує, що відповідач участі в утриманні сина у зв`язку з продовженням навчання після досягнення повноліття не приймає, хоча має можливість брати достатню, належну та регулярну участь в його матеріальному утриманні та надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує стабільний дохід. В добровільному порядку матеріальної допомоги відповідач не надає, між ними домовленості щодо утримання сина у зв`язку з продовженням навчання не досягнуто, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 11.07.2024р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 03.12.2024 витребувано з військової частини НОМЕР_2 довідку про дохід, отриманий ОСОБА_2 за останні 12 місяців.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у ній, просила суд їх задовольнити.

В наданих суду поясненнях зазначила, що самотужки утримувати повнолітнього сина на період його навчання вона не має змоги, оскільки отримує мінімальну заробітну плату та працює оператором АЗС в ТОВ «Капабланка». Відповідач перебуває на військовій службі та отримує грошове забезпечення. Вказала, що син навчається Рівненському технічному фаховому коледжі на денній формі, та навчання буде тривати до 30.06.2025 року. Вказала, що вона несе значні витрати у зв`язку з продовження сином навчання, зокрема для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, придбання канцелярського приладдя, навчальних книг, на проїзд з м.Нетішина до м.Рівного та у зворотньому напрямку, витрати на мобільний інтернет, лікування, та інші щоденні потреби. Окрім того, син проживає в гуртожитку, щомісячна плата за який складала 950 грн. на місяць та з вересня 2024 року плата за гуртожиток зросла до 1300 грн. на місця. Зазначила, що син на вихідні дні приїздить додому в м.Нетішин, щоб попрати білизну та одяг, так як в гуртожитку відсутні необхідні умови. Пояснила, що загальні витрати на утримання сина становлять близько 10 000 грн. на місяць.

Вказала, що відповідач участі в утриманні сина у зв`язку з продовженням навчання після досягнення ним повноліття не приймає, хоча має можливість брати достатню, належну та регулярну участь в його матеріальному утриманні та надавати матеріальну допомогу, оскільки перебуває на військовій службі та отримує регулярний дохід.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву не подав, в заяві поданій до суду заперечив проти позову, водночас будь-яких доводів та обгрунтувань своїх заперечень проти позову суду не навів.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12.05.2008 року у справі № 2-35-08 (а.с.9).

Під час спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвомпро народження серії НОМЕР_3 від 14.07.2006 року, відповідно до якого батьком вказано ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.12.2009 року з відповідача на користь позивачки стягувались аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2009 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття (а.с.13).

Згідно довідки Рівненського технічного фахового коледжу № 6352 від 13.03.2024 року та договору про надання освітніх послуг відокремленим структурним підрозділом «Рівненського технічного - фахового коледжу Національного університету водного господарства та природокористування» №296 від 30.07.2021 року ОСОБА_3 навчається в Рівненському технічному фаховому коледжі за освітньо-професійним ступенем - фаховий молодший бакалавр, на базі 9 класів на денній формі навчання з бюджетним фінансуванням, термін навчання становить з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року (а.с.10, 22).

Згідно заяв від 01.09.2021р., 10.09.2024р. ОСОБА_3 проживає в гуртожитку АДРЕСА_1 Рівненського технічного фахового коледжу (а.с.12, 73).

Згідно досліджених судом доказів зареєстроване місце проживання позивачки ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_2 (а.с.5 (на звороті), 11).

Згідно банківських квитанцій від 05.09.2023р., 26.01.2024р., 04.02.2024р., 03.03.2024р., 03.04.2024р., 21.05.2024р., 02.06.2024р., 10.09.2024р. та 30.09.2024р. за проживання ОСОБА_3 в гуртожитку здійснено оплату на загальну суму - 14 700 грн., з розрахунку 950 грн. (до червня 2024 року включно) та 1300 грн. (з вересня 2024 року по грудень 2024 року) (а.с.15-21,74).

Згідно довідок військової частини НОМЕР_2 №309 від 03.03.2023 року та №1514 від 17.12.2024 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 04.03.2022 року (наказ № 8) по даний час та отримує дохід, розмір якого за період з грудня 2023 року по листопад 2024 року становить 602 298,43 грн., що в середньому становить 50 191, 54 грн. на місяць (а.с.14, 71).

З доводів позивачки ОСОБА_1 встановлено, що у зв`язку з тим, що син навчається на денній формі навчання він потребує матеріальної допомоги, зокрема, для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, канцелярського приладдя, навчального матеріалу, мобільного інтернету, лікування, оплати за проживання у гуртожитку та для інших щоденних побутових витрат. Усі витрати на його утримання, які пов`язані з навчанням сина, здійснює вона самостійно, так як відповідач участі в утриманні сина не бере.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та отримує дохід, який складається з грошового забезпечення отримуваного за місцем служби, а відтак на переконання суду він має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у зв`язку з продовженням ним навчання.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків - визначений законодавчо прожитковий мінімум, який встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028 гривень.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідач доказів на підтвердження належної участі у матеріальному утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не надав, доводів із своїми запереченнями щодо неможливості надавати матеріальну допомогу своєму синові у зв`язку з продовженням ним навчання суду не навів.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, за станом здоров`я обмежень до праці немає, проходить військову службу та отримує грошове забезпечення, доказів на підтвердження того, що він не має можливості надавати кошти на утримання сина, відповідач суду не надав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином відповідача та після досягнення повноліття останній навчається на денній державній формі навчання за освітньо-професійним ступенем - фаховий молодший бакалавр, та витрати, пов`язані з його навчанням несе позивачка одноособово, водночас відповідач не приймає участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, та доказів, які б спростовували встановлені судом обставини відповідачем не надано.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, добровільно не надає та відповідачем вказана обставина не спростована, та з урахуванням наявності у відповідача стабільного грошового забезпечення, суд приходить до висновку про можливість надання відповідачем такої допомоги, а відтак про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) щомісячно, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості.

При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги, що відповідач за віком та станом здоров`я є працездатним, проходить військову службу, а тому суд вважає, що у відповідача існує можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання у вищевказаному розмірі.

Враховуючи те, що обоє з батьків дитини повинні приймати участь в її матеріальному утриманні та вихованні, а також те, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання, однак не пізніше як до досягнення двадцяти трьох років, що буде достатнім для забезпечення першочергових потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання.

При цьому суд бере до уваги, що у зв`язку з навчанням безумовно мають місце витрати, пов`язані з придбанням канцелярського приладдя, навчальної літератури та інших необхідних предметів для навчання, а такожвитрати на продукти харчування, одяг, взуття, оплату за проживання в гуртожитку, мобільний інтернет, витрати на лікування, та на інші щоденні побутові витрати.

При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги отримуваний відповідачем середньомісячний дохід, разом з тим на переконання суду запропонований позивачкою до стягнення з відповідача розмір аліментів (1/4 частка заробітку/доходу) значно перевищує щомісячні потреби на утримання сина, а відтак такий розмір підлягає зменшенню до 1/10 частки заробітку/доходу відповідача, що буде відповідати половині щомісячних витрат позивачки на утримання повнолітнього сина у зв`язку з продовженням ним навчання.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 03.07.2024р., а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладене та керуючись ст.ст.182, 199-201 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.07.2024 р. і до закінчення ним навчання, однак не пізніше як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 січня 2025 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.