Справа № 643/3443/25
Провадження № 2-о/643/210/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Куліш А.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за відсутності учасників в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа УСЗН адміністрації Салтівського району Харківської міської ради про встановлення факту , що має юридичне значення , суд,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту , що має юридичне значення , а саме факту постійного стороннього догляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Харківським РВ ГУДМС України в Харківській області 15.04.2014 року, РНОКПП : НОМЕР_2 ) за дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт № НОМЕР_3 , виданий 27.09.2018, орган, що видав 6351, РНОКПП: НОМЕР_4 ), який за висновком лікарсько-консультативної комісії КНП Роганської селищної ради « Центр первинної медичної допомоги № 4 Харківського району» № 532 від 16.10.2024 року потребує постійного стороннього догляду.

В обґрунтування заяви вказано, що заявник ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дідусем та через свої численні хвороби та ампутування ноги не може самостійно за собою доглядати, пересуватися, самообслуговуватися та потребує постійного догляду, відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я та висновку про отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Заявник проживає разом зі своїм дідусем, він знаходиться на його повному утриманні. На цей час заявник є єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за ним. Заявник піклується про хворого, купує необхідні ліки, забезпечує всім необхідним для повноцінного життя, оскільки інші особи, які можуть здійснювати такий догляд відсутні. Догляд за дідусем здійснюється заявником добровільно, на безоплатній основі .Встановлення факту постійного догляду за своєю дідусем , має для заявника юридичне значення .

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщений в установленому порядку,просив слухати справу у його відсутність .

Представник заінтересованої особи- Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщений в установленому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповіднодо цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, щопункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення..

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам, при розгляді справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, слід мати на увазі, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дідусем, факт родинних відносин підтверджується матеріалами справи та заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченою 01.11.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Молодчий І.О., зареєстровано в реєстрі за № 1836.

Дідусь заявника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через свої численні хвороби та похилий вік не може самостійно за собою доглядати, погано пересувається та потребує постійного догляду.

Згідно висновку комісії КНП Роганської селищної ради « Центр первинної медичної допомоги № 4 Харківського району» № 532 від 16.10.2024 року за станом здоров`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 потребує постійного стороннього догляду.

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії КНП Роганської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги № 4 Харківського району » № 533 від 16.10.2024 року ОСОБА_1 , 1998 року народження за станом здоров`я може здійснювати сторонній догляд .

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії КНП Роганської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги № 4 Харківського району » № 532/1 від 16.10.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи .

Відповідно до акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 18.10.2024 року ОСОБА_1 здійснює догляд (постійний догляд ) за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченою 01.11.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Молодчий І.О., зареєстровано в реєстрі за № 1836, ОСОБА_2 підтвердив факт проживання та здійснення ОСОБА_1 постійного догляду за ним , як за особою, що потребує постійного стороннього догляду.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами.

Постійний сторонній догляд вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення заявленого факту.

В судовому засіданні був доведений факт, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та сторонньої допомоги , заявник є його онуком та єдиним утримувачем , який здійснює за ним постійний догляд, надає матеріальну допомогу та підтримку , забезпечує його лікування в медичних закладах та ОСОБА_2 перебуває на повному утриманні ОСОБА_1 .

За таких обставин суд прийшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Як встановлено ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Керуючись ст.ст.12,81,247,263-265,315,319 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту , що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факту постійного стороннього догляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Харківським РВ ГУДМС України в Харківській області 15.04.2014 року, РНОКПП : НОМЕР_2 ) за дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт № НОМЕР_3 , виданий 27.09.2018, орган, що видав 6351, РНОКПП: НОМЕР_4 ), який за висновком лікарсько-консультативної комісії КНП Роганської селищної ради « Центр первинної медичної допомоги № 4 Харківського району» № 532 від 16.10.2024 року за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Майстренко О.М.