П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року місто Київ

справа № 754/16407/24

провадження №22-ц/824/9909/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - АТ «Раййфайзен Банк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Туркіновим Юрієм Олександровичем,

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Панченко О.М.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року позивач АТ «Райффайзен Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 достроково заборгованість за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» від 26.12.2021 у сумі 202841,50 грн., яка складається із : заборгованості за кредитом у розмірі 180623,34 грн.; заборгованості за відсотками у сумі 22218,16 грн.

Позов обгрунтовано тим, що банк і відповідач уклали заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» від 26.12.2021, згідно з умовами якого банк видав відповідачу кредит у розмірі 163386,03 грн. на строк 72 місяці під 34,90% річних.

08.02.2024 між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно з умовами якої сторони домовились щодо врегулювання простроченої заборгованості за процентами шляхом збільшення суми кредиту (капіталізація), проценти, що нараховані до дня підписання додаткової угоди, підлягають сплаті в дату її підписання сторонами. На підставі цієї додаткової угоди з 08.02.2024 фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами та простроченими процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів клієнту. Клієнт зобов`язується здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка, що є додатком до цієї додаткової угоди.

Проте, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов'язання, не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно умов договору щодо погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Станом на 02.10.2024 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 202841,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 180623,34 грн., в тому числі прострочена заборгованість - 584,19 грн.; заборгованість за відсотками 22218,16 грн., у тому числі прострочена заборгованість - 21184,76 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 26 лютого 2025 року задоволені позовні вимоги АТ " Райффайзен Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ " Райффазен Банк" заборгованість за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту "Кредит готівкою" №014-RO-82-121051753 від 26.12.2021 у загальному розмірі 202 841,50 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3042,62 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 та його представник адвокат Туркінов Ю. подали апеляційну скаргу, в який просили рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає про те, що суд однобічно, формально і необ`єктивно підійшов до розгляду справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, позивач долучив до матеріалів справи ксерокопії документів, які належним чином не засвідчені. Позивач також не надав суду доказів, що між сторонами виникли кредитні відносини, що позивач надав відповідачу саме кредитні кошти, і що відповідачем не виконані умови договору саме про надання кредиту. Кредитний договір відповідачем не підписувався.

Крім того, зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неправильним, оскільки в даному випадку має місце збільшення тіла кредиту. Розрахунок підписаний не посадовою особою, яка має право складати такий розрахунок, а представником банку Лозіною О.Ю.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем обставин, які зробили неможливим повернення кредиту, не відповідає дійсності і тим документам, які були надані до відзиву.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема, зазначає про те, що кредитний договір укладений в електронній формі; факт отримання відповідачем коштів підтверджується наданою випискою по рахунку; розрахунок заборгованості містить всі необхідні та достатні відомості щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 26.12.2021.

В судове засіданні не з`явилися сторони, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток - повідомлень до електронних кабінетів представника відповідача та позивача, через підсистему "Електронний суд", що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду ( а.с.208-209).

Крім того, відповідачу та його представнику адвокату Туркінову Ю.О. були направлені повідомлення і на поштові адреси, представник відповідача судове повідомлення отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З урахуванням того, що сторони про день, час і місце судового засідання повідомлені, але в судове засідання не з`явилися, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено,26.12.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником за всіма правами та обов`язками якого є АТ «Райффайзен Банк»,та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-121051753.

На підставі укладеного договору № 014-RO-82-121051753 відповідач отримав кредит в розмірі 163 386,03 грн. строком на 72 місяці зі сплатою процентної ставки 34,90 % річних.

Також, 08.02.2024 між Банком та Позичальником в електронній формі укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, згідно з умовами якої сторони домовились: з метою зменшення фінансового навантаження на Клієнта у зв`язку з наявними або можливими фінансовими труднощами Клієнта, Банк та Клієнт, що надалі по тексту спільно іменуються "Сторони", а кожний окремо - "Сторона", досягли згоди про зміну умов погашення Кредиту, визначених Кредитним договором, відповідно до нижченаведених положень цієї Додаткової угоди. Врегулювання простроченої заборгованості за процентами шляхом збільшення суми Кредиту (капіталізація) Проценти, що нараховані до дня підписання цієї Додаткової угоди, підлягають сплаті в дату її підписання Сторонами (Заборгованість за процентами). На підставі цієї Додаткової угоди з 08.02.2024 фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму Заборгованості за процентами та Прострочених процентів, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення Заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Клієнту. Клієнт зобов`язується здійснити погашення Заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка, що є додатком до цієї Додаткової угоди.

Тимчасово на період з 08.02.2024 по 25.02.2024 Сторони домовились зменшити розмір щомісячного ануїтетного платежу за Кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку (Кредитні канікули). Графік може передбачати зменшення розміру Щомісячного ануїтетного платежу за рахунок зменшення суми Кредиту к погашенню та капіталізації процентів за Кредитом. Протягом Кредитних канікул Клієнт зобов`язується шомісячно злійснювати ануїтетний платіж у розмірі, що визначений у Графіку.

Якщо визначений Графіком розмір щомісячного ануїтетного платежу є меншим ніж сума нарахованих Банком процентів за Кредитом, на суму різниці щомісячно у визначену Кредитним договором дату сплати ануїтетного платежу відбувається капіталізація частини нарахованих відсотків (збільшення Фактичної заборгованості за сумою Кредиту). Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Клієнту. (копія Додаткової угоди №2 / від 08.02.2024 наявна в матеріалах справи)

Отже, укладенням Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-R0-82-121051753 від 26.12.2021, Додаткової угоди № 1 до Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту "Кредит готівкою" до Кредитного договору № 014-R0-82-121051753 від 26.12.2021, Угоди №PDV2-1955979 від 25.04.2017, якою позичальник акцептував Публічну пропозицію/угоду, сторонами в належній формі було погоджено умови та порядок виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до розрахунку, доданого до матеріалів справи, вбачається, що станом на 02.10.2024 заборгованість відповідача перед позивачем за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014- R0-82-121051753 від 26.12.2021 складає 202841,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 180623,34 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом: 5584,19 грн.; заборгованість за процентами - 22218,16 грн., у тому числі прострочена заборгованість за відсотками: 21184,76 грн.; розрахована пеня -0,00 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що укладенням заяви - договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-121051753 від 26.12.2021, додаткової угоди № 1 до заяви - договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» до Кредитного договору № 014-RO-82-121051753 від 26.12.2021, угоди № PDV2-1955979 від 25.04.2017, якою позичальник акцептував Публічну пропозицію/угоду, сторонами в належній формі, було погоджено умови та порядок виконання зобов`язань за кредитним договором.

Оскільки відповідач має невиконані зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.,

Обставини, на які посилався відповідач у відзиві, зокрема, наявність у нього інвалідності третьої групи, введення воєнного стану, втрата роботи, наявність у його батька інвалідності, не можуть бути безумовною підставою для звільнення його від виконання обов`язку щодо сплати кредитних коштів. Доказів відсутності у відповідача джерел доходу та відсутності можливості належним чином виконати зобов`язання матеріали справи не містять

Підстави для застосування позовної давності, на чому наполягає сторона відповідача, відсутні з урахуванням продовження строків, визначених статтею 257 ЦК України, під час дії карантину, а також зупинення перебігу позовної давності у період дії воєнного стану в Україні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 610 ЦК Українипередбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановивши, що банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу 26.12.2021 грошові кошти в кредит на придбання товарів для задоволення особистих потреб, що останній підтвердив у відзиві на позовну заяву, в свою чергу відповідач кошти повертав несвоєчасно або не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої сторони погодили у додатковій угоді від 08.02.2024, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача достроково суми заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не надані докази на підтвердження факту укладення кредитного договору, виникнення між сторонами саме кредитних правовідносин, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно з ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Отже, правочин вважається вчиненим в електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні обов'язкові реквізити.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Водночас електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

При цьому, з системного аналізу зазначених вище положень закону вбачається, що з урахуванням особливостей такого договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Установлено, що АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 кредитний договір 26.12.2021 уклали в електронній формі.

Факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитом підтверджується випискою по рахунку, що підтверджує переказ та зарахування грошових коштів на рахунок відповідача.

Доказів на підтвердження існування між позивачем та відповідачем інших правовідносин, інших підстав видачі відповідачу грошових коштів, останнім суду не надано.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність існування між сторонами кредитних правовідносин, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є не допустимим доказом, також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості відображає здійснені операції та нарахування, що відповідають операціям, які відображені у виписці по рахунку.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц виснував, «що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вищевказаним кредитним договором, суду не надано.

Належних та допустимих доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів відповідачем, у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 77,80 ЦПК України, щодо неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин, а також доказів інформування позивача про характер обставин, що виникли, і причинного зв`язку між такими обставинами та невиконанням зобов`язань за договором.

Обставини, на які посилається відповідач у доводах апеляційної скарги, не можуть бути безумовною підставою для звільнення його від виконання обов`язків щодо сплати кредитних коштів.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є законним і обґрунтованим. Доводами апеляційної скарги такий висновок суду першої інстанції не спростовується. Фактично доводи апелянта зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Туркіновим Юрієм Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус