Справа №567/1863/24
Провадження №2/567/606/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну праву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 16.08.2020 перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , які перебувають на її повному матеріальному утриманні.

Зазначила, що вона самостійно не може надати дітям належне матеріальне утримання у зв`язку з тим, що на даний час не працює, навчається на платній формі навчання, де стипендії не отримує, а отримує лише допомогу при народженні дитини, розмір якої становить 860 грн.

Вказує, що відповідач участі в утриманні дітей бере не регулярно, лише після її тривалих вмовлянь погоджується взяти участь в матеріальному у триманні дітей, та надає кошти на їхнє утримання в розмірі не більше 2000 грн., зазначає, що самостійно, без постійних нагадувань та прохань відповідач відмовляється брати належну матеріальну участь в утриманні дітей, хоча має для цього всі можливості, оскільки є працездатною особою, а саме є військовослужбовцем, проходить військову службу та отримує грошове забезпечення.

Крім того посилається на те, що вона має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.

Посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дітей та її утримання, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та в розмірі 1/6 доходу щомісячно на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 13.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, та роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей визнав та не заперечує проти задоволення позову в цій частині. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини вважає недоведеними, необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні позову в цій частині просить відмовити. Крім того заперечує той факт, що діти перебувають на повному матеріальному забезпеченні дружини, вказавши про те, що ним здійснюються всі виплати щодо фінансового забезпечення родини, а саме оплата комунальних послуг, купівля продуктів харчування, необхідних речей, засобів гігієни, підгузків, тощо. Зазначає, що ним неодноразово відправлялися грошові кошти на картковий рахунок позивачки, а також надавалася готівка. При цьому не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Крім того вказує, що позивачкою не доведений факт проживання дітей з нею, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з нього аліментів на утримання дружини.

Також зазначає, що має додаткові витрати на оплату свого навчання, а також лікування та у зв`язку з цим не має можливості нести додаткові витрати у виді сплати аліментів на утримання дружини.

Зазначає при цьому, що ним таке утримання здійснюється, оскільки вони проживають однією сім`єю.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що сторони у справі перебувають в шлюбі з 16.08.2020.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні.

Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 6 років, якими є діти сторін у справі становить 2563 грн.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що, будучи батьком дітей, ОСОБА_2 належним чином їх не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дітей не надав.

При цьому, суд виходить з того, що за період з березня 2024 року по жовтень 2024 року відповідач отримував дохід в розмірі: 38880,66 грн. (березень), 65922,96 грн. (квітень), 44397,90 грн. (травень), 39559,28 грн. (червень), 72051,90 грн. (липень), 44397,95 грн. (серпень), 37946,35 грн. (вересень), 42397,89 грн. (жовтень) та в цей же період перераховував для позивачки через банківську установу: 2412,06 грн. (березень), що становить 6,2% від його доходу, 2713,57 грн. (квітень), що становить 4,12% від його доходу, 1206,04 грн. (травень), що становить 2,72% від його доходу, 1748,74 грн. (червень), що становить 4,42% від його доходу, 3698,49 грн. (липень), що становить 5,13% від його доходу, 1507,54 грн. (серпень), що становить 3,40% від його доходу, 1407,03 грн. (вересень), що становить 3,71% від його доходу, 6532,65 грн. (жовтень), що становить 15,41% від його доходу.

Інших доказів щодо утримання дітей відповідач суду не надав.

Таким чином, загальний розмір утримання дітей від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в їхньому утриманні.

Оскільки відповідач, будучи батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на даний час їх належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.

В той же час, при вирішенні позову, суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей та позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей визнав.

Окрім того судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін, а також відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що на даний час відповідач є працездатний, інвалідності не має, а отже має можливість утримувати дітей.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості того, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів не надано.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що на даний час відповідач проходить службу в управлінні поліції особливого призначення, де отримує регулярний дохід, він є учасником бойових дій та студентом платної форми навчання.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їхнього нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дитину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатної особи в розмірі 3028 грн.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що, будучи чоловіком позивачки, яка доглядає дитину сторін у справі, яка на даний час не досягла трирічного віку, ОСОБА_2 належним чином її не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дружини не надав.

При цьому, суд виходить з того, що за період з березня 2024 року по жовтень 2024 року відповідач отримував дохід в розмірі: 38880,66 грн. (березень), 65922,96 грн. (квітень), 44397,90 грн. (травень), 39559,28 грн. (червень), 72051,90 грн. (липень), 44397,95 грн. (серпень), 37946,35 грн. (вересень), 42397,89 грн. (жовтень) та в цей же період перераховував для позивачки через банківську установу: 2412,06 грн. (березень), що становить 6,2% від його доходу, 2713,57 грн. (квітень), що становить 4,12% від його доходу, 1206,04 грн. (травень), що становить 2,72% від його доходу, 1748,74 грн. (червень), що становить 4,42% від його доходу, 3698,49 грн. (липень), що становить 5,13% від його доходу, 1507,54 грн. (серпень), що становить 3,40% від його доходу, 1407,03 грн. (вересень), що становить 3,71% від його доходу, 6532,65 грн. (жовтень), що становить 15,41% від його доходу.

Інших доказів щодо утримання дружини відповідач суду не надав.

Таким чином, загальний розмір утримання ддружини від відповідача є меншим ніж прожитковий мінімум для працездатної особи. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в її утриманні.

Оскільки відповідач, будучи батьком та ОСОБА_4 , яка не досягла трирічного віку, на даний час свою дружину належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/36 частки заробітку (доходу) щомісячно.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище сторін, а також відсутність у відповідача інших утриманців, окрім дітей, а також те, що на даний час відповідач є працездатний, інвалідності не має, а отже має можливість утримувати дружину.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що на даний час відповідач проходить службу в управлінні поліції особливого призначення, де отримує регулярний дохід, він є учасником бойових дій та студентом платної форми навчання.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач будь-яку участь в матеріальному утриманні дружини до досягнення дочкою трирічного віку не бере, хоча має можливість це робити, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою, працевлаштований та отримує дохід.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку.

Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 07.11.2024, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Також, за правилами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

На підставі ст.84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.76-84, 141, 258-259, 263-265, 273-279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07 листопада 2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 листопада 2024 року до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ),

відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складено 03.01.2025.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.