РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з Лукасевич А.Є.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Юлії Миколаївни до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальчук Ю.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків, завданої позивачу, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки, та моральної шкоди у сумі 41594,24 грн., а також, понесених судових витрат у сумі 16416,04 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 01.09.2024 року о 19 год. 04 хв. за адресою: м. Житомир, вул. М. Грушевського, 5, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , під час виїзду з паркового місця, рухаючись заднім ходом, не переконалася у безпечності маневру та для забезпечення безпеки руху не звернулася за допомогою до інших осіб, внаслідок чого, допустила зіткнення з транспортним засобом марки Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався позаду. Внаслідок вказаної ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ДТП, за вказаних у протоколі обставин, визнала. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 26.09.2024 року (справа № 295/13521/24) ОСОБА_2 визнано винною у зазначеній ДТП. Належний ОСОБА_2 транспортний засіб - Renault, д.н.з. НОМЕР_1 застрахований в АТ «СГ «ТАС» (договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP/222256888). Згідно з висновком експерта № 3186 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 18.09.2024 року, виконаного судовим експертом Землюком В.В. на замовлення позивача - ОСОБА_1 , у присутності ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 12.09.2024 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 01.09.2024 року, становить 60 210,78 грн.; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, станом на дату огляду - 12.09.2024 року, становить 89 304,94 грн.; ринкова вартість цього ж автомобіля, станом на день огляду - 12.09.2024 року, технічним станом на момент перед ДТП, яка мала місце 01.09.2024 року, становить 539 384,04 грн. Водночас факт врахування ПДВ залежить від форми оподаткування суб?єктів господарювання, які здійснюють роботи з ремонту КТЗ, реалізують матеріали, складові для автомобілів. Франшиза згідно з договором - 3200,00 грн. ПрАТ «Страхова група «ТАС» відшкодовано у результаті спричинення належного Зубченко О.В. ТЗ Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , з відрахуванням франшизи 3200,00 грн., суму у розмірі 52 710,70 грн. Ця сума є недостатньою для здійснення відновлювального ремонту автомобіля позивача. Таким чином, відповідач - ОСОБА_2 повинна сплатити на користь потерпілого - позивача ОСОБА_1 шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу, за мінусом 52710,70 грн. у межах ліміту договору страхування. Де - 89304,94 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 52710,70 грн. (сума страхового відшкодування) = 36 594,24 грн. Крім того, враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір моральної шкоди дорівнює 5 000 грн. Визначену суму моральної шкоди позивач та його представник вважають мінімальною компенсацією за перенесені ОСОБА_1 душевні страждання. Також позивач поніс судові витрати, у зв`язку із розглядом справи, які складаються із судового збору, правничої допомоги та оплати за проведення експертизи, розмір яких становить 16416,04 грн.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 12.11.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

18.12.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову у частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 33394,24 грн., моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., витрат на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн., та проведення експертизи у сумі 7204,84 грн., у зв?язку з безпідставністю.

24.12.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, відзив відповідача не брати до уваги.

У свою чергу, 06.01.2025 року від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у якому вона просить прийняти дані заперечення та відзив на позовну заяву у даній справі і відмовити у задоволенні позову у частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 33394,24 грн., моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., витрат на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн., та проведення експертизи у сумі 7204,84 грн., у зв?язку з безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.09.2024 року о 19 годині 04 хвилини за адресою: м. Житомир, вул. М. Грушевського, 5, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , під час виїзду з паркового місця, рухаючись заднім ходом, не переконалася у безпечності маневру та для забезпечення безпеки руху не звернулася за допомогою до інших осіб, внаслідок чого, допустила зіткнення з транспортним засобом марки Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався позаду. Внаслідок вказаної ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вищевказані обставини встановлені постановою судді Богунського районного суду м. Житомира Чорнія Р.О. від 26.09.2024 року у справі № 295/13521/24, що набрала законної сили. Вказаною постановою судді ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а також, стягнуто із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст. 1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

З копії відповіді № 2376 від 04.11.2024 року на адвокатський запит адвоката Юлії Ковальчук (представник позивача) № 31-10 від 31.10.2024 року, наданої Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» слідує, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault Megane, н.з. НОМЕР_3 , на дату дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 222256888 від 21.07.24 року (далі - Поліс). Франшиза, згідно Поліса, становить 3 200 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з висновком експерта № 3186 транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 18.09.2024 року судовим експертом Землюком Вадимом Володимировичем (ФОП ОСОБА_3 ) на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля Renault Megane, реєстрацій номер НОМЕР_2 , станом на 12.09.2024 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка місце 01.09.2024 року, становить 60210,78 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату огляду 12.09.2024 року, становить 89304,94 грн.; ринкова вартість автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату огляду 12.09.2024 року, технічним станом на момент перед ДТП, яка мала місце 01.09.2024 року, становить 539384,04 грн. Водночас факт врахування ПДВ залежить від форми оподаткування суб`єктів господарювання, які здійснюють роботи з ремонту КТЗ, реалізують матеріали, складові для автомобілів.

Як вбачається зі згаданої вище копії відповіді № 2376 від 04.11.2024 року на адвокатський запит адвоката Юлії Ковальчук (представник позивача) № 31-10 від 31.10.2024 року, наданої Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Renault Megane, н.з. НОМЕР_2 , згідно Висновку експерта № 3186 транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 18.09.2024 року судового експерта ОСОБА_3 , без ПДВ на запасні частини, становить 55910,7 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 55910,7 грн. 3200 грн. = 52710,7 грн. На підставі викладеного, належна сума страхового відшкодування - 52710,7 грн. перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування.

У матеріалах справи міститься скриншот у роздрукованому вигляді, з якого вбачається, що на картку для виплат 5168…. …. НОМЕР_4 ОСОБА_1 від АТ «SH «TAS» 25.10.2024 року було зараховано суму 52660,70 грн., комісія 50,00 грн.

У свою чергу, сума, яка підлягає відшкодуванню, перевищує суму, відшкодовану позивачеві страховиком - 52710,70 грн. (52660,70 грн. + 50,00 грн.).

Як зазначено у ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідачем ОСОБА_2 , окрім відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, не надано жодних доказів на спростування заподіяння шкоди майну позивача, зокрема, не оскаржено постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, як і не надано доказів на спростування інших обставин, зазначених у позовній заяві. Більше того, у згаданій вище постанові суду від 26.09.2024 року зазначено, що ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ДТП, за вказаних у протоколі обставин, визнала.

Разом з тим, суд критично ставиться до розрахунку шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, наведеного представником позивача у позовній заяві, а саме того, що відповідач повинна сплатити на користь позивача суму 36594,24, яка вирахувана наступним чином: 89304,94 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 52710,70 грн. (сума страхового відшкодування), адже, представником позивача взято за основу свого розрахунку вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату огляду 12.09.2024 року, зазначену у висновку експерта - 89304,94 грн., яка вирахувана ним без урахування зносу автомобіля, що вбачається із розділу 2 вказаного вище висновку «Калькуляція вартості відновлювального ремонту (відновлення автомобіля).

Проте, у цьому ж висновку експерта присутній і розділ 3 «Вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складників (Сврз), у якому судовим експертом наведено розрахунок дійсної вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Renault Megane, станом на дату огляду 12.09.2024 року, яка становить 60210,78 грн. і яка повністю збігається із вартістю матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, розрахованою у вказаному висновку експертом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума, непокрита страховим відшкодуванням 7500,08 грн., яка вирахувана за наступною формулою: 60210,78 грн. (вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля Renault Megane, реєстрацій номер НОМЕР_2 , станом на 12.09.2024 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка місце 01.09.2024 року, та дійсна вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Renault Megane, станом на дату огляду 12.09.2024 року) 52710,70 грн. (сума страхового відшкодування, відшкодована позивачеві страховиком), що узгоджується зі ст. ст. 1192, 1194 ЦК України та наданим висновком експерта.

Суд не бере до уваги зазначене відповідачем у відзиві на позовну заяву та продубльовано нею у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву того, що згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 222256888 від 21.07.2024 року, відповідно до якого, було застраховано цивільну відповідальність водія автомобіля Renault Megane, н.з. НОМЕР_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди 01.09.2024 року АТ «СГ «ТАС», передбачено компенсацію за шкоду, заподіяну транспортним засобом іншому учаснику дорожнього руху у розмірі 160000,00 грн. на одного потерпілого, оскільки, це не підтверджене жодними доказами.

Зокрема, відповідачем до відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву не було долучено вказаного вище полісу, на який вона посилається, так як і не було заявлено відповідного клопотання про його витребування, наприклад - у страхувальника.

У матеріалах цивільної справи, також, відсутній вказаний поліс, натомість, є описана вище копія відповіді № 2376 від 04.11.2024 року на адвокатський запит адвоката Юлії Ковальчук (представник позивача) № 31-10 від 31.10.2024 року, надана Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», де він згадується і де є розрахунок суми страхового відшкодування, виконаний страховиком, проте, посилання на компенсацію за шкоду, заподіяну транспортним засобом іншому учаснику дорожнього руху у розмірі 160000,00 грн. на одного потерпілого у вказаній копії відповіді теж відсутнє.

Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна має проводитися особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, у тому числі - і пов`язаний з пошкодженням автомобіля, який належить позивачу на праві власності та необхідністю проведення його ремонту. Внаслідок ДТП, яка викликала у позивача негативні емоції та пошкодження власного майна, він поніс душевні страждання.

Разом з тим, матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження викладеного у позовній заяві представником позивача, зокрема, того, що з моменту ДТП, що мала місце 01.09.2024 року, життя позивача стало неповноцінним (внаслідок пошкодження авто, оскільки це сімейний автомобіль), було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, тривогою, оскільки, на момент ДТП, за кермом автомобіля була його вагітна дружина, за котру він у першу чергу переймався та хвилювався. Як і не підтверджено жодними доказами те, що позивач психологічно тяжко переносить такі страждання, постійно переймається, не може повноцінно жити, спілкуватися з людьми, не може знайти собі місця. Це все виражається у поганому настрої, тривозі, напруженості, страху, невпевненості, порушенні сну, сновидіннях негативного характеру, швидкій втомлюваності, виснаженості, погіршенні пам`яті, уваги. Таких душевних страждань позивач не може позбутися по сьогоднішній день.

З огляду на ту обставину, що внаслідок винних дій водія ОСОБА_2 під час вищезазначеної ДТП, було пошкоджено транспортний засіб позивача, враховуючи характер та обсяг страждань і немайнових втрат, яких зазнав ОСОБА_1 та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також, з огляду на обставини ДТП та встановлені судом факти, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 2000 грн. 00 коп., що відповідає положенню п. 9 постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Щодо стягнення судових витрат слід зазначити наступне.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22.

У матеріалах справи міститься копія платіжної інструкції на суму 7204,84 грн., де одержувачем зазначено ОСОБА_3 ФОП, призначення платежу «Сплата за експертизу #3186 згідно рахунку # НОМЕР_5 від 06.09.2024, ОСОБА_1 »; копія договору № 3186 «Про організацію взаємовідносин при проведенні оцінки майна» від 12 вересня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 ; копія акту № 3186 прийому-передачі виконаної роботи за заявою ОСОБА_1 (власника КТЗ) від 18 вересня 2024 року, згідно з яким, ціна (без ПДВ) експертизи становить 7204,84 грн.; копія висновку експерта № 3186 транспортно-товарознавчої експертизи (власник КТЗ ОСОБА_1 ) автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 18.09.2024 року судовим експертом Землюком Вадимом Володимировичем (ФОП ОСОБА_3 ) на замовлення ОСОБА_1 , а тому підлягає до задоволення вимога представника позивача про стягнення витрат на оплату за проведення експертизи у розмірі 7204,84 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У своїй постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду сформувала наступну правову позицію: враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Представником позивача до позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 31 жовтня 2024 року, укладеного між адвокатом Ковальчук Юлією Миколаївною та ОСОБА_1 ; копію розрахункової квитанції №08.11.2024 від 08 листопада 2024 року (за надані послуги згідно договору про надання правничої допомоги №бн від 31 жовтня 2024 року) на суму 8000,00 грн, у якій платником зазначено ОСОБА_1 , та копію акту приймання-передачі наданих юридичних послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №бн від 31.10.2024 року, складеного 11 листопада 2024 року.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим представником позивача на надання правничої допомоги.

Судом враховано категорію та невелику складність вказаної справи, що не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, зміст заявлених представником позивача позовних вимог, предмет спору та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд приймає до уваги вищенаведене, а також, конкретні обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 276,64 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77, 78, 80, 81, 82, 102, 106, 133, 137, 139, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану йому матеріальну шкоду (суму, непокриту страховим відшкодуванням) у розмірі 7500 грн. 08 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 2000 грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із проведенням експертизи, у розмірі 7204 грн. 84 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп.

У решті вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 276 грн. 64 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя: