Ухвала

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 373/1654/21

провадження № 61-7135ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року у справі за позовом Міністерства культури та інформаційної політики України в інтересах Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

4 червня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року, повний текст якої складено 31 березня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2025 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, які у встановлений судом строк усунено.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вказану касаційну скаргу заявник подав до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і заявляє клопотання про поновлення цього строку.

В обґрунтування вказує, що повне судове рішення апеляційного суду

від 25 березня 2025 року складено 31 березня 2025 року. Вперше з касаційною скаргою заявник звернувся 30 квітня 2025 року в межах передбаченого законодавством строку на касаційне оскарження, проте подану ним касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2025 року визнано неподаною та повернено заявнику. Після отримання цієї ухвали заявник не зволікаючи, а саме 4 червня 2025 року вдруге подав до суду касаційну скаргу на судові рішення.

Слід зазначити, що під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду, а з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції»).

Касаційний суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин,

ОСОБА_1 , на засадах верховенства права необхідно забезпечити доступ до незалежного і безстороннього вирішення спору за встановленою процедурою.

Водночас касаційний суд враховує, що вперше ОСОБА_1 подав касаційну скаргу у встановлений законодавством строк; зі зверненням з касаційною скаргою вдруге не зволікав.

Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, що вказані заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження рішень суду першої та апеляційної інстанцій заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме пункту 8 частини першої статті 134 Кодексу законів про працю

(далі - КЗпП) України та застосування норм права без урахування висновків

щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року

у справі № 717/2052/16-ц, від 31 січня 2020 року у справі № 370/999/16-ц,

від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 31 серпня 2021 року

у справі № 903/1030/19, від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19,

у постановах Верховного Суду від 23 квітня 2018 року у справі № 335/7848/15,

від 3 травня 2018 року у справі № 404/251/17, від 10 жовтня 2018 року

у справі № 371/1165/16, від 6 грудня 2018 року у справі № 474/658/16,

від 20 червня 2019 року у справі № 462/8925/14, від 31 липня 2019 року

у справі № 753/11963/15-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 401/1745/16-ц,

від 20 травня 2020 року у справі № 401/1387/17, від 18 червня 2020 року

у справі № 909/965/16, від 16 червня 2021 року у справі № 915/2222/19,

від 30 червня 2021 року у справі № 766/13189/20, від 1 липня 2021 року

у справі № 46/603, від 14 грудня 2022 року у справі № 521/574/22, від 11 жовтня 2023 року у справі № 158/2727/20, від 8 листопада 2023 року

у справі № 140/1322/22, від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18

(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також підставою касаційного оскарження судових рішень заявник визначає пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, вказуючи, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів

(пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені

пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 рокудо закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Вивчивши доводи клопотання та зміст оскаржуваних судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1

з огляду на таке.

Верховний Суд виходить з того, що клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Касаційний суд не вбачає правових підстав для зупинення виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів відкриття виконавчого провадження з виконання оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області

від 20 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року.

Відкрити касаційне провадженняза касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року.

Витребувати з Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області матеріали цивільної справи № 373/1654/21 за позовом ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року у справі за позовом Міністерства культури та інформаційної політики України в інтересах Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська