Провадження № 4-с/761/89/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді Аббасової Н.В.,

при секретарі Сухині А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року ОСОБА_1 (скаржник) звернувся до суду із даною скаргою в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 17.02.2022 про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Доводи скарги обґрунтовано тим, що 24.11.2020 Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2020 у справі № 761/22710/19, яким визначено способи участі ОСОБА_1 як батька у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.01.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

09.02.2022 начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження. Даною постановою встановлено, що державним виконавцем виконавчі дії вчинено не у повному обсязі, зокрема, не здійснено перевірку виконання рішення суду у спосіб та порядок визначений виконавчим документом. Вказаною постановою від 09.02.2022 зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. у строк до 19.02.2022 усунути порушення вимог Закону та забезпечити проведення дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

17.02.2022 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1. Як вбачається зі змісту постанови, згідно акту державного виконавця від 17.02.2022 рішення суду фактично виконано. З акту вбачається, що «згідно телефонної розмови з боржником по виконавчому провадженню ОСОБА_2 встановлено, що рішення суду виконується фактично, шляхом надання дитини у зазначені у рішенні суду дні».

На думку скаржника, державним виконавцем неналежно здійснено перевірку виконання судового рішення, оскільки така мала полягати у виїзді виконавця на місце побачення батька з дитиною у встановлені судом дні та години, чого жодного разу виконавцем не здійснено. Крім того, телефонну розмову щодо стану виконання рішення суду проведено лише з боржником, яка зацікавлена у закінченні виконавчого провадження. Жодного разу виконавець не зв`язувався із батьком дитини щодо отримання інформації про виконання боржником судового рішення.

Як вказує скаржник, ані Закон України «По виконавче провадження», ані Інструкція з примусового виконання рішень не передбачає такого способу перевірки виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною як телефонна розмова з боржником.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 26.03.2025 матеріали скарги передані судді Аббасовій Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2025 поновлено строк для подання скарги, справу призначено до розгляду.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2020 у справі № 761/22710/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод та визначення способу у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено частково. Визначено наступні способи участі ОСОБА_1 , як батька у вихованні і спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожного другого та четвертого тижня місяця з 09 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі; систематичні побачення батька, ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , без присутності матері, ОСОБА_2 , щовівторка та щосереди першого та третього тижня кожного місяця починаючи з 17 год. 00 хв. і закінчуючи 20 год. 00 хв., за місцем проживання дитини (м. Київ), без виїзду за межі м. Києва; безперешкодний спільний відпочинок батька, ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , без супроводу матері, ОСОБА_2 , у тому числі за межами України, строком на (протягом) 21 день в період літніх канікул сина та строком на (протягом) 7 днів в період зимових канікул сина; необмежена можливість спілкування батька, ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку та через Інтернет, зокрема «Viber», «Skype» тощо.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Постановою від 09.02.2022 начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження. Даною постановою встановлено, що державним виконавцем виконавчі дії вчинено не у повному обсязі, зокрема, не здійснено перевірку виконання рішення суду у спосіб та порядок визначений виконавчим документом. Вказаною постановою від 09.02.2022 зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. у строк до 19.02.2022 усунути порушення вимог Закону та забезпечити проведення дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

17.02.2022 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1. Як вбачається зі змісту постанови, згідно акту державного виконавця від 17.02.2022 рішення суду фактично виконано.

З акту державного виконавця від 17.02.2022 вбачається, що «згідно телефонної розмови з боржником по виконавчому провадженню ОСОБА_2 встановлено, що рішення суду виконується фактично, шляхом надання дитини у зазначені у рішенні суду дні».

Судові рішення відповідно до статті 124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 206 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

У відповідності до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Частинами другою-третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У статті 1 Закону № 1404-VIII унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті, частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з означеної підстави виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 64-1 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

У відповідності до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, згідно виконавчого листа № 761/22710/19 виданого 24.11.2020 Шевченківським районним судом м. Києва визначено наступні способи участі ОСОБА_1 як батька у вихованні і спілкуванні з сином ОСОБА_3 :

- кожного другого та четвертого тижня місяця з 09 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі;

-систематичні побачення батька, ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , без присутності матері, ОСОБА_2 , щовівторка та щосереди першого та третього тижня кожного місяця починаючи з 17 год. 00 хв. і закінчуючи 20 год. 00 хв., за місцем проживання дитини (м. Київ), без виїзду за межі м. Києва;

-безперешкодний спільний відпочинок батька, ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , без супроводу матері, ОСОБА_2 , у тому числі за межами України, строком на (протягом) 21 день в період літніх канікул сина та строком на (протягом) 7 днів в період зимових канікул сина;

- необмежена можливість спілкування батька, ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку та через Інтернет, зокрема «Viber», «Skype» тощо.

Факт виконання рішення боржником ОСОБА_2 підтверджено актом державного виконавця від 17.02.2022 на підставі телефонної розмови із боржником у виконавчому провадженні.

Як вказує скаржник, старшим державним виконавцем Бойко М.Д. неналежно здійснено перевірку виконання судового рішення, оскільки така мала полягати у виїзді виконавця на місце побачення батька з дитиною у встановлені судом дні та години, чого жодного разу виконавцем здійснено не було. Крім того, телефонну розмову щодо стану виконання рішення суду проведено лише з боржником, яка зацікавлена у закінченні виконавчого провадження. Жодного разу виконавець не зв`язувалася із батьком дитини (стягувачем) щодо отримання інформації про виконання боржником судового рішення.

У цій частині суд погоджується із доводами заявника, оскільки для перевірки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року в повному обсязі, після пред`явлення виконавчого листа від 24.11.2020 до примусового виконання державний виконавець повинен організувати примусове виконання на кожну дату побачень стягувача ОСОБА_1 із малолітнім сином, до досягнення ним 14 річного віку.

Як зазначалось вище, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Тлумачення наведеної норми права свідчить про те, що підставою для закінчення виконавчого провадження є виконання рішення боржником.

Зазначене положення закону має застосовуватися не формально, а сутнісно, коли рішення суду реально й фактично виконано, з огляду на таке.

Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року).

При цьому положення статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» про те, якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження, стосується іншої ситуації, а саме коли первинно рішення суду реально й фактично виконано, а у подальшому чиняться перешкоди.

Таких обставин при розгляді даної справи, судом не встановлено.

Разом з тим, дійсно, прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з їхніми інтересами з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як ефективне надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).

Захист прав дитини гарантовано і статтями 3, 12, 16 Конвенції ООН про права дитини 1989 року.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У пункті 49 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень вказано, що судді повинні послідовно застосовувати закон.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з підстав його фактичного виконання є передчасним у зв`язку з чим постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню.

При цьому, суд не визнає вказану постанову незаконною, оскільки остання винесена державним виконавцем у межах наданих повноважень визначених Законом України "Про виконавче провадження" та приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково .

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 17.02.2022 про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: