Справа № 373/3741/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

31 грудня 2025 року м. Переяслав

Суддя Переяславського міськрайонного суду Київської області Свояк Д.В. розглянув заяву:

заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

боржник: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представниця заявниці звернулась до суду з заявою та просить видати судовий наказ про стягнення з боржникааліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати подання заяви про видачу наказу і до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім, починаючи з 09.07.2028, стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Також просить стягнути з боржника судові витрати у розмірі 4302,80 грн, з яких 302,80 грн судового збору та 4000,00 витрати на правничу допомогу.

30.12.2025 за вказаною заявою видано судовий наказ про стягнення з боржника аліментів надітей ОСОБА_3 , народжену ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , народжену ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05.12.2025 і до досягнення старшою дитиною повноліття та про стягнення із боржника на користь заявниці судового збору в розмірі 302,80.

Згідно з ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до чч.2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Законодавцем чітко визначені розмір та порядок стягнення аліментів на утримання двох дітей, отже вимога представниці заявниці щодо стягнення аліментів на утримання меншої дитини у розмірі частки від заробітку після досягнення старшою дитиною повноліття є передчасною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Зі змісту ч.5 ст. 137 ЦПК України вбачається, що суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витратна правничу допомогу.

На відміну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», розмір витрат на правничу допомогу не є фіксованим, а питання про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до положень ст. 137 ЦПК України вирішується з урахуванням умов договору про надання правничої допомоги, а також заперечень іншої сторони щодо наявності підстав та розміру таких витрат. Відтак, при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд має забезпечити реалізацію сторонами дотримання принципу змагальності.

Отже, питання щодо стягнення судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу не є безспірним.

Разом з тим, розгляд справи в наказному провадженні є безспірне вирішення справи, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до положень ст. 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника та боржника, що позбавляє останнього можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

За таких обставин, доходжу висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника аліментів у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та витрат на правничу допомогу адвоката.

На підставівикладеного, керуючись п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу в частині видачі судового наказу про стягнення з боржника аліментів у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Д. В. Свояк