Справа 556/2427/24
Номер провадження 2/556/154/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2025 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до Володимирецького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за Кредитним договором №161233047 від 25.03.2021, сплачений судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.03.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінасова допомога" та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №161233047 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 12000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Вказує, що відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV936YQ.

Взяті насебе зобов`язання за кредитним договором кредитодавець виконав своєчасно та повністю, перерахувавши відповідачу грошові кошти за договором на його банківську картку № НОМЕР_1 , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ "Манівео швидка фінасова допомога"

У порушення умов кредитного договору №161233047 від 25.03.2021 ОСОБА_1 , зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на день звернення до суду відповідач має заборгованість в загальному розмірі 20784,03 грн., а саме: 11082,27 грн - заборгованість по кредиту; 9701,76 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Також вказує, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" 28.11.2018 укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1.

В свою чергу 05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» також укладено Договір факторингу №05/0820-01. У подальшому до зазначеного Договору факторингу №05/0820-01 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу.

Надалі, 17.05.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" уклали Договір факторингу №17/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №161233047 від 25.03.2021.

Таким чином, ОСОБА_1 , має непогашену заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" в сумі 20784,03 грн., яку в добровільному порядку не погашає, тому позивач просить позов задовольнити.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 15.08.2024.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 19.09.2024 у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача адвокат Савенко Т.М., подала до суду відзив на позов, у якому просила узадоволенні позову відмовити через безпідставність заявлених до ОСОБА_1 , позовних вимог, оскільки як вбачається з матеріалів справи правовідносини за договором кредиту № 161233047 між ТОВ "ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем виникли 25.03.2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, таким чином на час укладення договору факторингу у позивача було відсутнє право вимоги до відповідача за договором кредиту № 161233047, оскільки відповідач, на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором.

На підставі викладеного відповідач вважає, що позивач, який не є первинним кредитором, не довів переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 28.11.2018 року (щодо відповідача за договором позики № 161233047), який був укладений ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" з ТОВ «Таліон Плюс» з наступною зміною фактора, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не мав права на відступлення права вимоги, яким він не володів.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило та процесуальних дій не вчинялося.

Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно встановлено, що між 25.03.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінасова допомога" та ОСОБА_1 , укладено кредитний Договір №161233047 у формі електронного документу за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 12000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV936YQ.

ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало свої зобов`язання, а саме перерахувало на картку відповідача №5363-54XX-XXXX-0836 кредитні кошти в сумі 12 000,00 грн., згідно Договору, що підтверджується довідкою №07/2024 наданою АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно Паспорту споживчого кредиту продукту «КОМФОРТ» до Договору №161233047 від 25.03.2021 року відповідач ОСОБА_1 , отримав кредит у розмірі 12000 грн., строк кредитування 126 днів, мета отримання кредиту на споживчі цілі.

28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу1.

В свою чергу 05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» також укладено Договір факторингу №05/0820-01. У подальшому до зазначеного Договору факторингу №05/0820-01 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу.

Надалі, 17.05.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" уклали Договір факторингу №17/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №161233047 від 25.03.2021.

Предметом даних Договорів факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору.

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, борг ОСОБА_1 , станом на момент подання позовної заяви складає 20784,03 грн., а саме: 11082,27 грн - заборгованість по кредиту; 9701,76 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Згідно з ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно доч.ч.1,3ст. 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.ст. 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст.1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики позичальник має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України закредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електроннідокументи таелектронний документообіг» та Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про електронні документи таелектронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Нормою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 12 Закону України«Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 5.4. кредитного договору, визначається, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Досліджений судом кредитний договір був укладений в електронній формі, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захистправ споживачів» та не суперечить приписам ч. 1 ст. 205, ст.ст. 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач пред`явив позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №161233047, право вимоги яких набув на підставі укладених договорів факторингу.

Як встановлено судом відповідачем ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір №161233047 від 25.03.2021 (Первісний кредитор - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») за умовами яких позикодавець передав позичальнику грошові кошти (позику), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, у строк передбачений договором.

Підписавши кредитний договір, відповідач погодилася з умовами договору та правилами надання кредиту.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.

В той же час, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20).

Так, право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів, починаючи ще з 28 листопада 2018 року, однак сам кредитний договір укладено 25 березня 2021 року.

Правовідносини за вказаним кредитним договором виникли значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило передачу невизначених вимог, оскільки жодної вимоги щодо відповідача на момент укладення договору факторингу не існувало.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.За змістом зазначених норм,права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача,нового кредитора),якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

На момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 боргові зобов`язання за кредитним договором №161233047 від 25.03.2021 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 28.11.2018.

Відтак, за висновком суду, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту переходу права вимоги за кредитним договором №161233047 від 25.03.2021 від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до наступного (нового) кредитора ТОВ «Таліон Плюс», що, у свою чергу, спростовує наступні переходи права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до інших нових кредиторів, в тому числі, і до позивача ТОВ ФК «ЕЙС».

Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором №161233047 від 25.03.2021 від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до нових кредиторів, а тому з огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позову, та у позові слід відмовити.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у позові, відсутні підстави для стягнення судових витрат у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, а тому такі витрати слід покласти на позивача.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 611, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 272, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.В.Іванків

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» юридична адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005; ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .