Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 309/5044/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у складі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання О.М.Стрижак, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Хустський ВДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Хустський ВДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання шлюбу недійсним.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що він починаючи з 1990р.р. постійно виїжджав за кордон, і для безперешкодного перетину державного кордону позивачу необхідно було укласти шлюб з гр. України, А мстою вказання наявності у нього жінки на території України та виключення його виїзду за кордон на постійне місце проживання. У зв`язку з вказаним, позивач домовився із своєю близькою знайомою ОСОБА_3 (далі-відповідач) про укладення з нею формального шлюбу і 24.01.1998 року між сторонами виконавчим комітетом Кривської сільської ради Хустського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, про зроблено відповідний актовий запис №2.

Свідоцтво про шлюб у позивача відсутнє. 30.10.2024 року представником позивача подано адвокатський запит до Хустського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському району з вимогою про видачу Свідоцтва про шлюб укладений 24.01.1998р. між ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області від 08.10.1996 року) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області від 17.01.1997 року), зареєстрований виконавчим комітетом Кривської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №2 (актовий запис №0 від 28.02.2015 року зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції в Закарпатській області). Разом з тим, для підтвердження укладення шлюбу на території України та наявності в позивача жінки 28.02.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції в Закарпатській області зроблено актовий запис №0.

При цьому сторони домовилися, що за кілька років організують процедуру розірвання шлюбу.

Після реєстрації шлюбу позивач одразу виїхав за межі України. Таким чином, з моменту укладення шлюбу подружжя спільно не проживало, спільним побутом пов`язане не було, взаємних фінансових, родинних та майнових інтересів не мало, спільних дітей не мало, спільне майно не придбано.

Насправді позивач перебував у відносинах з гр. Німеччини ОСОБА_6 -24.08.1982 р.н.

року між позивачем та ОСОБА_6 укладено шлюб, що підтверджується довідкою 7/2002 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал). року у позивача та ОСОБА_7 народився син ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з реєстру народжень №555/2003 (належно завірена копія з перекладом додасться у заявника наявний оригінал). ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача та ОСОБА_9 народилася дочка ОСОБА_10 , що підтверджується витягом з реєстру народжень №321/2006 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал). ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача та ОСОБА_9 народилася дочка. ОСОБА_11 що підтверджується витягом з реєстру народжень №0352/2009 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал). ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивача та ОСОБА_9 народилася дочка ОСОБА_12 , що підтверджується витягом з реєстру народжень АДРЕСА_1 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал). ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивача та ОСОБА_9 народилася дочка ОСОБА_13 , що підтверджується витягом з реєстру народжень АДРЕСА_2 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал).

Крім того, позивачу видано посвідку на постійне проживання НОМЕР_3 у Канаді, постійне проживання з січня 201 1 року (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал).

Фактично шлюб між сторонами зареєстрований фіктивно на прохання позивача, оскільки шлюб укладався без наміру створення сім`ї, а від так цей шлюб є недійсним.

Враховуючи ту обставину, що після реєстрації шлюбу взаємовідносини сторін були відсутні, разом не проживали, спільного господарства не вели, фактичних шлюбних відносин не підтримували, жили окремим життям, спільного господарства не вели, один одного не утримували та спільного майна не набували, після реєстрації шлюбу позивач зразу виїхав за кордон, та фактично уклав шлюб з гр. Німеччини, вказане у сукупності дає підстави стверджувати про фіктивність такого шлюбу, оскільки вони 24.01.1998р. сторони зареєстрували шлюб, не маючи наміру створити сім`ю, набути права та обов`язки подружжя, у даному випадку наявні підстави фіктивності шлюбу оскільки у позивача була наявна корислива мета (реєстрація шлюбу задля чогось), що свідчить про відсутність серйозності намірів, окреме проживання, відсутність спільно набутого майна, відсутність турботи один про одного та взаємної матеріальної підтримки; невиказування подружніх стосунків перед третіми особами, підтримання статевих стосунків із третіми особами, демонстрування перед третіми особами відсутності фактичних шлюбних відносин і наголошення на фіктивності реєстрації шлюбу, а відтак позивач просить суд визнати недійсним шлюб, укладений 24.01.1998р. між ним- ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області від 08.10.1996 року) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області від 17.01.1997 року), зареєстрований виконавчим комітетом Кривської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №2.

В судове засідання позивач не з`явився, проте в подала до суду заяву від 19.02.2025р., в якій просив справу розглянути без нього, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просив такі задоволити; відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать судова повістка та відповідне Оголошення на сайті Виноградівського районного суду, причини неявки суду не повідомила, а відтак, враховуючи, що відповідач повідомлена належним чином не з`явилася до суду без повідомлення причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Так, за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (ч. 1 ст. 372 ЦПК України).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіряючи поважність причин неявки в судове засідання сторін, суд встановив, що сторонам надсилались судові повістки про виклик в судове засідання на адреси, засоби зв`язку, які зазначено в позовній заяві, однак сторони жодного разу не з`явились і не повідомляли суд про поважність причин неявки в судові засідання. Така поведінка сторін суперечить приписам статей 43, 44 ЦПК України, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням позовних вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає позов підставним та обґрунтованим, який підлягає до повного задоволення із-за таких міркувань.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З позову вбачається, що починаючи з 1990р.р. позивач постійно виїжджав за кордон, зокрема, позивач стверджує, що для безперешкодного перетину державного кордону йому необхідно було укласти шлюб з громадянкою України, у зв`язку з вказаним, позивач домовився із своєю близькою знайомою ОСОБА_14 (РЕБРИК) про укладення з нею формального шлюбу. На виконання цієї домовленості 24.01.1998р. між сторонами виконавчим комітетом Кривської сільської ради Хустського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб за актовим записом №2. При цьому сторони домовилися, що за кілька років організують процедуру розірвання шлюбу.

Після реєстрації шлюбу позивач одразу виїхав за межі України, а відтак, з моменту укладення шлюбу подружжя спільно не проживало, спільним побутом пов`язане не було, взаємних фінансових, родинних та майнових інтересів не мало, спільних дітей не мало, спільне майно не придбано.

З позову встановлено, що позивач насправді перебував у відносинах з громадянкою Німеччини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , з якою 25.01.2003р. було укладено шлюб, що підтверджується довідкою 7/2002 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал).

Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_8 народився син ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з реєстру народжень №555/2003 (належно завірена копія з перекладом додасться у заявника наявний оригінал), ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача та ОСОБА_15 народилася дочка ОСОБА_10 , що підтверджується витягом з реєстру народжень №321/2006 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал), ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача та ОСОБА_15 народилася дочка ОСОБА_11 що підтверджується витягом з реєстру народжень №0352/2009 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал), ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилася дочка ОСОБА_12 , що підтверджується витягом з реєстру народжень АДРЕСА_1 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал) і ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивача та ОСОБА_15 народилася дочка ОСОБА_13 , що підтверджується витягом з реєстру народжень №2021-06-001311 (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал).

Крім того, позивачу видано посвідку на постійне проживання НОМЕР_3 у Канаді, постійне проживання з січня 2011 року (належно завірена копія з перекладом додається у заявника наявний оригінал).

Встановлено, що свідоцтво про шлюб у позивача відсутнє, проте 30.10.2024 року представником позивача подано адвокатський запит до Хустського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському району з вимогою про видачу Свідоцтва про шлюб укладений 24.01.1998 року між ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області від 08.10.1996 року) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області від 17.01.1997 року), зареєстрований виконавчим комітетом Кривської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №2 (актовий запис №0 від 28.02.2015 року зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції в Закарпатській області).

Разом з тим, для підтвердження укладення шлюбу на території України та наявності в позивача жінки 28.02.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції в Закарпатській області зроблено актовий запис №0.

Отже, сукупністю досліджених у суді матеріалів цивільної справи достовірно встановлено, що фактично шлюб між сторонами зареєстрований фіктивно на прохання самого позивача, оскільки такий укладався без наміру створення сім`ї, а відтак, встановлені судом обставини обґрунтовано свідчать про відсутність реального наміру у сторін по справі створити сім`ю, набути права та обов`язки подружжя.

Між тим, статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проте не завжди жінка та чоловік укладають шлюб із наміром створити сім`ю та набути права та обов`язки подружжя, шлюби укладаються також і з інших мотивів, зокрема, корисливих: для покращення свого матеріального становища, отримання в подальшому спадщини, отримання права на виїзд за кордон як члену сім`ї тощо.

Відповідно до статті 40 СК України шлюб, який укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, є фіктивним. Такий шлюб визнається недійсним за рішенням суду.

Згідно зі ст.45 СК України шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої доводи про відсутність у однієї особи, що реєструє шлюб у ситуації існування мети створення сім ї в іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх згодою та обізнаністю, наміру створити сім`ю.

Відповідно до законодавства підставами для визнання шлюбу недійсним (фіктивний) у зв`язку з відсутністю наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя є: наявність корисливої мети (реєстрація шлюбу задля чогось), наявність майнової вигоди, окреме проживання, відсутність спільно набутого майна, відсутність турботи один про одного та взаємної матеріальної підтримки, невиказування подружніх стосунків перед третіми особами, небажання народжувати спільних дітей, підтримання статевих стосунків із третіми особами, демонстрування перед третіми особами відсутності фактичних шлюбних відносин і наголошення на фіктивності реєстрації шлюбу.

Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц).

У постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.04.2019 р. у справі № 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, ідо супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.

У справі № 285/720/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що окреме проживання подружжя та не проведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). А припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним.

Поряд з цим, коли встановлені судом обставини свідчать про відсутність реального наміру осіб створити сім`ю, набути права та обов`язки подружжя, укладений особами шлюб буде визнано недійсним.

Важливим є також положення ч. З ст. 40 СК України стосовно того, що шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

З цього приводу Верховний Суд зазначив, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо (постанова від 17.04.2019 р. у справі № 752/2337/16-ц).

Під час розгляду справ відповідної категорії судами повинна надаватись правова оцінка діям сторін у нематеріальному вираженні, як-то бажання вести спільне господарство, проживати однією сім`єю, дбати про моральний стан сім`ї, її добробут тощо. При вирішенні питання про фіктивність шлюбу суд повинен, зокрема, визначити: відносини подружжя до шлюбу, їх тривалість; факт спільного проживання; піклування батька про дітей та дружину; спільний відпочинок; особисті стосунки; відвідування близьких і родичів; причини роздільного проживання, якщо таке мало місце; факт ведення спільного господарства у шлюбі; набуття спільного майна; інші обставини, які свідчили б про наявність чи відсутність наміру створити сім`ю.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами свої посилання про відсутність у осіб (особи), які уклали шлюб, наміру створити сім`ю.

Відповідно до ст.42 СК України право на звернення до суду позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

Згідно ч.2 ст.З СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 14 СК України передбачено, що сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

У відповідності до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Відповідно до ст.36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

Згідно ст.37 Сімейного кодексу України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 38) цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду.

Стаття 38 Сімейного кодексу України регламентує, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст.ст.22,24-26 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.40 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Як роз`яснено в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України' від 21,12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з Сімейним кодексом шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС: позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст.39 Сімейного кодексу України), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою, особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАІДС анулює актовий запис про шлюб. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст.40 Сімейного кодексу України).

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень Сімейного кодексу України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.

Враховуючи ту обставину, що після реєстрації шлюбу взаємовідносини сторін були відсутні, разом не проживали, спільного господарства не вели, фактичних шлюбних відносин не підтримували, жили окремим життям, спільного господарства не вели, один одного не утримували та спільного майна не набували, після реєстрації шлюбу позивач зразу виїхав за кордон, та фактично уклав шлюб з громадянкою Німеччини, вказане у сукупності дає підстави стверджувати про фіктивність такого шлюбу.

Вказані обставини дають підстави для висновку, що 24.01.1998р. сторони зареєстрували шлюб, не маючи наміру створити сім`ю, набути права та обов`язки подружжя, у даному випадку наявні підстави фіктивності шлюбу оскільки у позивача була наявна корислива мета (реєстрація шлюбу задля чогось), що свідчить про відсутність серйозності намірів, окреме проживання, відсутність спільно набутого майна, відсутність турботи один про одного та взаємної матеріальної підтримки; невиказування подружніх стосунків перед третіми особами, підтримання статевих стосунків із третіми особами, демонстрування перед третіми особами відсутності фактичних шлюбних відносин і наголошення на фіктивності реєстрації шлюбу.

Відповідно до вимог та керуючись ст.ст.10,12,13,18,81,223,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Хустський ВДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання шлюбу недійсним - задоволити.

Визнати недійсним шлюб, укладений 24.01.1998р. між ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області від 08.10.1996 року) та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області від 17.01.1997 року), зареєстрований виконавчим комітетом Кривської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта