Ухвала

2 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 725/2290/25

провадження № 61-14173ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куцак Олена Матвіївна, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання і утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2025 року (вх. № 34333/0/220-25) ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куцак О. М., за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року.

13 листопада 2025 року (вх. № 3336/0/216-25) ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куцак О. М., за допомогою засобів поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на те саме судове рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційне провадження за касаційними скаргами не може бути відкрито з огляду на наступне.

Щодо касаційної скарги (вх. № 34333/0/220-25), поданої за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої

статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Вказаний висновок щодо застосування аналогічних норм Господарського процесуального кодексу України викладений у постанові Верховного Суду

від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Касаційна скарга (вх. № 34333/0/220-25) ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куцак О. М., не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник вказує відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо питання

застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої

статті 389 ЦПК України).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявником у касаційній скарзі не вказано, щодо якої норми права відсутній висновок, та не обґрунтовано необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо відповідної норми права.

Касаційна скарга заявника в частині визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК Українине відповідає зазначеним вимогам закону.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, і надати докази надсилання копії скарги та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення (частини п`ята-сьома статті 43 ЦПК України).

Касаційна скарга сформована ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куцак О. М., у підсистемі «Електронний суд», проте доказів надсилання копії цієї касаційної скарги та копій доданих матеріалів до електронного кабінету або листом з описом вкладення ОСОБА_2 заявником не надано.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду докази надсилання копії цієї касаційної скарги та документів, що до неї додаються, до електронного кабінету або листом з описом вкладення ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Чернівецького районного суду м. Чернівці від 13 травня 2025 року

позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 , зареєстрований 8 листопада 2007 року Виконкомом Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 56.Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітню дочку

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його самостійному вихованні та утриманні.Встановлено факт самостійного виховання та утримання

ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 211,20 грн та на користь держави судові витрати у розмірі 1 211,20 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 травня 2025 року в частині встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітню дочку ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасовано і ухвалено нове рішення суду, яким у задоволенні позову у цій частині відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

У касаційній скарзі заявник, просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні позову у частині встановлення факту самостійного виховання та утриманняОСОБА_1 неповнолітнього сина - ОСОБА_6 і дочку - ОСОБА_7 , тобто відмовлено у задоволенні двох вимог немайнового характеру, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 травня 2025 залишити без змін.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,2 грн).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2025 року становить 3 028 грн.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тому за подання касаційної скарги (вх. № 34333/0/220-25) заявник має сплатити за дві вимоги немайнового характеру судовий збір у розмірі 3 875,84 грн

(1 211,2 грн х 2 х 200 % х 0,8 %), про що надати відповідний документ або документ, що підтверджує підстави звільнення його від сплати судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Щодо касаційної скарги, поданої за допомогою засобів поштового зв`язку.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої

статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Вказаний висновок щодо застосування аналогічних норм Господарського процесуального кодексу України викладений у постанові Верховного Суду

від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Касаційна скарга (вх. № 3336/0/216-25) ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куцак О. М., не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник вказує відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо питання

застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої

статті 389 ЦПК України).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявником у касаційній скарзі не вказано, щодо якої норми права відсутній висновок, та не обґрунтовано необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо відповідної норми права.

Касаційна скарга заявника в частині визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК Українине відповідає зазначеним вимогам закону.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, і надати копії скарги та додані до неї матеріали відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Заявником вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України не дотримано.

До касаційної скарги заявник додав докази направлення копії касаційної скарги Військовій частині НОМЕР_1 , що не свідчить про виконання ним вимог пункту 1

частини четвертої статті 392 ЦПК України.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Чернівецького районного суду м. Чернівці від 13 травня 2025 року

позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 , зареєстрований 8 листопада 2007 року Виконкомом Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 56.Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітню дочку

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його самостійному вихованні та утриманні.Встановлено факт самостійного виховання та утримання

ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 211,20 грн та на користь держави судові витрати у розмірі 1 211,20 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 травня 2025 року в частині встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітню дочку ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасовано і ухвалено нове рішення суду, яким у задоволенні позову у цій частині відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

У касаційній скарзі заявник, просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні позову у частині встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 неповнолітнього сина - ОСОБА_4 і дочку - ОСОБА_5 , тобто відмовлено у задоволенні двох вимог немайнового характеру, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 травня 2025 залишити без змін.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,2 грн).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2025 року становить 3 028 грн.

За подання касаційної скарги(вх. № 3336/0/216-25) заявник має сплатити

за дві вимоги немайнового характеру судовий збір у розмірі 4 844,8 грн

(1 211,2 грн х 2 х 200%),про що надати відповідний документ або документ, що підтверджує підстави звільнення його від сплати судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Заявник подав дві касаційні скарги, тому Верховний Суд нагадує заявнику та його адвокату про обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами та про неприпустимість зловживання ними (пункт 11 частини третьої статті 2,

частина перша статті 44 ЦПК України). За змістом частини другої

статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами будь-які дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження від особи, яка подала скаргу, надійшла заява про її відкликання (пункт 3 частини четвертої

статті 393 ЦПК України).

Якщо скаржник вважає, що обидві його касаційні скарги на одне і те саме судове рішення мають однаковий зміст, то, виконуючи вимоги цієї ухвали, повинен визначитися з тим, яку з двох касаційних скарг він підтримує, а яку відкликає, або має обґрунтувати необхідність розгляду у Верховному Суді обох касаційних скарг.

Оскільки касаційні скарги оформлені з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вони відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишаються без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куцак Олена Матвіївна, на постанову Чернівецького апеляційного суду

від 15 жовтня 2025 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали, касаційний

суд як підставу касаційного оскарження (за касаційними скаргами

вх. № 34333/0/220-25 і вх. № 3336/0/216-25) пункт 3 частини другої

статті 389 ЦПК України при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження не врахує.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарги вважатимуться неподаними і підлягатимуть поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко