Провадження № 2-з/522/419/24
УХВАЛА

02 січня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши заяву, подану представником ОСОБА_1 - адвокатом Дідуренко Світланою Валеріївною про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в її інтересах представником - адвокатом Дідуренко Світланою Валеріївно, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Ніла Євгенівна, про визнання недійсним договору.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чорнусі Ю.В.

Одночасно з позовною заявою представник позивача адвокат Дідуренко С.В. подала заяву про забезпечення позову, у якій просила на забезпечення позову про розподіл спільного сумісного майна подружжя накласти арешт на спірне нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

У заяві представник зазначає, що вважає оспорюваний договір таким, що не відповідає внутрішній волі позивачки та був вчинений під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних для неї умовах.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14 червня 2021 у справі № 308/8567/20, згідно якої системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі;

для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно;

першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті;

у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову;

у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову,

Отже, заява про забезпечення позову, подана представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Дідуренко Світланою Валеріївною разом з позовною заявою, має бути розглянута не залежно від вирішення питання про відкриття провадження справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З викладеної норми вбачається, що вжиття заходів забезпечення позову допускається саме у тому разі, якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 виклала правову позицію, згідно якої при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові від 28.11.2018 у справі № 359/5561/17 Верховний Суд констатував, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

За таких обставин, під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має дослідити наведені заявником підстави застосування заходів забезпечення позову, їх обґрунтованість, встановити чи існує очевидна та об`єктивна загроза порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову, а також дослідити надані відповідним учасником справи докази на підтвердження наведених у заяві доводів.

Заява про забезпечення позову, подана представником ОСОБА_1 , містить посилання на норми законодавства, судову практику та твердження позивач про те, що договір не відповідає її внутрішній волі. При цьому, у заяві не міститься будь-яких доводів щодо наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову, наявності очевидних та об`єктивних обставин, які б свідчили про існування очевидної загрози унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду у справі.

Окрім того, у позовній заяви позивач просить визнати недійсним договір дарування 5/6 часток квартири АДРЕСА_2 як такий, що не відповідає її внутрішній волі та був вчинений під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних для неї умовах. Будь-яких обставин та вимог, які б стосувались розподілу майна подружжя, у позовній заяві не міститься. В той же час, у заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що просить забезпечення позову про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

За таких обставин, заява про забезпечення доказу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 149-151, 153, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Дідуренко Світлани Валеріївни про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА