Справа № 161/86/25
Провадження № 2/161/1317/25
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

06 січня 2025 року м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Смокович М.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовною заявою до відповідачів про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви позивачем додано клопотання про зменшення судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати - встановлюються законом.

Згідно з ч.1, 2 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для відстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану позивача.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 року у справі №585/2357/19 дійшов висновку, що при вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Натомість, позивачем не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність достатніх підстав для зменшення сплати судового збору.

Так, на підтвердження неможливості сплати судового збору в повному обсязі позивач долучає до свого клопотання відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, де зазначено, що ним у 2023 році було отримано доходу 20 000 грн., а у 2024 році було отримано доходу 66950,67 грн. Однак, на переконання суду, це не може бути єдиним та беззаперечним доказом неможливості сплати судового збору, так як не підтверджує в повному обсязі наявність у позивача скрутного матеріального становища. Інших доказів по даній підставі позивачем не надано.

Крім того, у своєму клопотання позивач вказує, що не може сплатити судовий збір у повному обсязі, так як утримує неповнолітнього сина та вимушено винаймає житло. Однак, суд не приймає до уваги дані твердження позивача, оскільки жодних доказів на підтвердження цього останнім надано не було.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для зменшення розміру судового збору, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

За вимогами ч.ч. 1, 2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлено ставку судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем визначено ціну позову 1 782 967,35 грн..

Таким чином, позивач повинен сплатити судовий збір у сумі 15 140 грн.

Натомість позивачем сплачено лише 5130,00 грн.

Таким чином, позивачу слід доплатити судовий збір у сумі 10 010 грн.

Також, відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додаються довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

За вимогами ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Для виконання згаданих вимог, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу/представнику позивача на підставі ст.185 ЦПК України строк для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.175-177,185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про зменшенні розміру судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ спільного майна подружжя - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків 10 днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься не поданою та буде йому повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В. Смокович