Справа №233/6923/23
Провадження №2/932/1258/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра в складі: головуючого-судді Цитульського В.І., за участю секретаря судового засідання Підопригори Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», Акціонерне товариство «Сенс Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Основні процесуальні рішення та дії.

08.11.2023 ТОВ ФК «Еліт фінанс» подано позов до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, у якому товариство просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 60 246,21 грн.

Ухвалою судді від 29.11.2023 відкрито позовне провадження.

08.10.2024 ОСОБА_1 подано зустрічний позов до ТОВ ФК «Еліт фінанс», АТ «Сенс банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору №500821350.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 10.10.2024 №2994/0/15-24 змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядалися в Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області, шляхом її передачі до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ найменування Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська змінено на Шевченківський районний суд міста Дніпра.

Ухвалою судді вказаного суду Цитульського В.І. від 02.04.2025 прийнято справу до провадження.

Протокольною ухвалою від 12.05.2025 зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом.

Ухвалою суд від 19.06.2025 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання.

Узагальнені доводи позивача.

09.09.2019 між АТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №500821350, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 52 873,60 грн на 36 місяців з відсоткової ставкою 23%. Відповідача не виконала умови договору щодо повернення позики внаслідок чого, станом на 20.12.2021 утворилася заборгованість в сумі 60 246,21 грн, з яких 44 030,73 грн - тіло кредиту та 16 215,48 грн. відсотки.

20.12.2021 АТ «Альфа-банк» передало право вимоги до ОСОБА_1 ТОВ ФК «Еліт фінанс».

В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності.

Узагальнені доводи відповідача.

Зустрічний позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 не отримувала кредит, а його отримала ОСОБА_2 , яка була працівником АТ «Альфа банк», шляхом обману та зловживання довірою. За цим фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0001046 від 29.08.2019.

В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності.

Узагальнені доводи інших учасників.

Відповідач за зустрічним позовом АТ «Сенс банк» та третя особа ОСОБА_2 проігнорували судовий розгляд.

Обставини, встановлені судом.

09.09.2019 між АТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №500821350, за яким банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 52 873,60 грн на 36 місяців з відсоткової ставкою 23%.

Викладене підтверджується підписаними ОСОБА_1 паспортом споживчого кредиту, графіком платежів та розрахунком сукупної вартості кредиту, офертою на укладення угоди.

Випискою по особовому рахунку АТ «Сенс банк» підтверджується факт надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 52 873,60 грн та факт часткового погашення нею кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що проценти розраховані згідно умов договору кредиту, зокрема в межах строку його дії (з 09.09.2019 до 20.12.2021).

20.12.2021 між АТ «Альфа-банк» (клієнт) та ТОВ ФК «Еліт фінанс» (фактор) укладено договір факторингу за умовами якого право вимоги вважається відступленим з дати оплати фактором ціни права вимоги, в дату здійснення оплати сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників (додаток №2).

У пункті 5.1.5.1 договору факторингу вказано, що відступлене право вимоги підлягає поверненню, якщо до дати відступлення права вимоги існувала обставина - божник був визнаний потерпілими у справі про шахрайство, пов`язаної із оформленням кредитного договору. Погодження підстав для повернення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту погодження, за формо, встановленою у додатку №3.

Пунктами 5.1.5.2 - 5.1.5.7 визначені ніші умови повернення права вимоги.

Позивачем долучено витягу з додатку №1 до договору факторингу у якому відображено вимоги АТ «Альфа-банк» до ОСОБА_1 за договором №500821350, акт приймання передачі реєстру боржників від 20.12.2021 та платіжне доручення про оплату за договором факторингу.

Відповіддю ВП №2 Краматорського районного управління поліції, пам`яткою про права та обов`язки потерпілого та протоколом допиту потерпілої підтверджується факт набуття ОСОБА_1 статусу потерпілої у кримінальному провадженні за фактом оформлення на її ім`я кредиту шляхом обману та зловживанням довірою.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 684 грн.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затверджене постанова Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (в редакції на час формування наданої позивачем виписки), виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6).

У відповідності до приписів статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За приписами ч.6 ст.82 ЦПК України звільняються від доказування лише ті обставини кримінального провадження, які встановлені вирок суду в кримінальному провадженні або ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі №347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18.

Висновки суду.

Факт укладення між АТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 договору кредиту підтверджується письмовими доказами та не заперечується останньою.

Факт отримання ОСОБА_1 кредиту підтверджується випискою по особовому рахунку останньої.

Ті обставини, що грошові кошти отримані іншою особою шляхом шахрайства не доведені.

Зокрема єдиною доведеною відповідачем обставиною є набуття нею статусу потерпілої у кримінальному провадженні.

Проте викладене не є доказом вчинення щодо неї шахрайства чи іншого кримінального правопорушення. Відповідним доказом може бути обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили.

Розрахунок заборгованості, що наданий позивачем узгоджується із умовами договору кредиту, а відповідачем не надано заперечень щодо розрахунку.

Договір факторингу та документи про його виконання свідчать про набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором кредиту.

Пункт 5.1.5.1 договору факторингу не вказує на відсутність у позивача права вимоги, оскільки такий пункт передбачає лише підставу для повернення права вимоги. Проте відповідачем на надано доказів існування факту повернення вимоги у порядку та строки, передбачені п.5.1.5 договору факторингу.

Відтак суд приходить до переконання про відсутність підстав визнання недійсним кредитного договору та наявність у ОСОБА_1 обов`язку повернути позивачу кредит та сплатити проценти, визначені кредитним договором.

Розподіл судових витрат.

Оскільки суд задовольняє позов, із відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позову.

На підставі наведеного суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовільнити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №500821350 від 09.09.2019 в сумі 60 246,21 грн (тіло кредиту 44 030,73 грн, 16 215,48 грн. визначені договором проценти за період з 09.09.2019 до 20.12.2021).

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», Акціонерне товариство «Сенс Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» сплачений судовий збір в сумі 2 684 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.07.2025.

Суддя: В.І. Цитульський