Справа № 214/7431/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 грудня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №513387-КС-002 про надання кредиту від 19.11.2024 року у розмірі 47 510 грн. 00 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 18 610 грн. 00 коп.; суми заборгованості по штрафам - 8 500 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 3 400 грн. 00 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено Договір №513387-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов укладеного Договору, ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 17 000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 17 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку, яку відповідач зазначив при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів. Відповідач належним чином не виконував зобов`язання, згідно умов укладеного Договору, у зв`язку із чим виникла вищевказана сума заборгованості, яку відповідач добровільно не сплачував, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 13.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо банківської картки.

Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом не скористався - відзив на позовну заяву до суду не надав.

За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, 19 листопада 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено Договір №513387-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 17 000 грн. 00 коп., строком на 16 тижнів, тобто до 11 березня 2025 року, стандартна процентна ставка становить 1% в день, денна процентна ставка - 0,90%, комісія за надання кредиту становить 3 400 грн. 00 коп., орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9 287,58%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 34 369 грн. 80 коп.

Вказаний кредитний договір відповідачем підписано в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-8446.

Відповідач у Анкеті клієнта при її заповненні, вказав свою банківську картку для перерахування коштів - № НОМЕР_1 .

З витребуваної від АТ КБ «Приватбанк» інформації убачається, що банківська картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я відповідача та 19 листопада 2024 року відповідач отримав грошові кошти у розмірі 17 000 грн. 00 коп. на свою банківську картку та користувався ними.

Згідно до розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача за Договором №513387-КС-002 про надання кредиту від 19.11.2024 року за період з 19 листопада 2024 року по 11 березня 2025 року становить 47 510 грн. 00 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 18 610 грн. 00 коп.; суми заборгованості по штрафам - 8 500 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 3 400 грн. 00 коп. Відповідач частково сплатив борг на загальну суму 600 грн. 00 коп. Заборгованість нараховувалась за період з 19 листопада 2024 року по 11 березня 2025 року.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно ст.ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже з огляду на положення вищевказаного законодавства можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір, умови якого позивачем були виконані, при цьому відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором №513387-КС-002 про надання кредиту від 19.11.2024 року не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 47 510 грн. 00 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 18 610 грн. 00 коп.; суми заборгованості по штрафам - 8 500 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 3 400 грн. 00 коп. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку, відповідачем не надано.

Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, суд вважає, що заборгованість за штрафом у розмірі 8 500 грн. 00 коп. нарахована відповідно до Кредитного договору №513387-КС-002 від 19.11.2024 року у період дії в Україні воєнного стану, не підлягає стягненню.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 989 грн. 03 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 598, 610, 623, 626, 638, 1049, 1050, 1054, ЦК України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, бульв. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за Договором №513387-КС-002 про надання кредиту від 19.11.2024 року у розмірі 39 010 грн. 00 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 18 610 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 3 400 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, бульв. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) судовий збір у сумі 1 989 грн. 03 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.