У Х В А Л А

Іменем України

31 грудня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. (надалі - Суд) перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до помічника судді (ім`я невідоме Позивачу) з Касаційного цивільного суду та Касаційного цивільного суду про відшкодування моральної шкоди та зобов`язати вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

26 грудня 2025 року ОСОБА_1 (надалі - Позивач) надіслав на офіційну електронну адресу Деснянського районного суду м. Києва позовну заяву, підписану електронним підписом. У позовній заяві Позивач визначив двох Відповідачів: 1) помічника судді (ім`я невідоме Позивачу) з Касаційного цивільного суду, а також 2)Касаційний цивільний суд.

У прохальній частині позову Позивач просить:-

- стягнути з відповідача нанесену йому моральну шкоду у розмірі 90 000,00 грн;

- зобов`язати Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перерахувати на його пенсійний рахунок в "Ощадбанку" незаконно списані з його пенсійного рахунку суму коштів у розмірі 2354,80 грн;

- встановити винного у порушенні вимог статті 432 ЦПК України;

- зобов`язати Відповідача перерахувати моральну шкоду у розмірі 90 000,00 грн поштовим переказом на адресу Позивача (вказана на початку позову) у термін до 10 діб з моменту вступу судового рішення в законну силу.

Позов обгрунтовано тим, що 28 липня 2025 року Верховний Суд постановив ухвалу у справі № 754/1281/25, якою стягнув з Позивача на користь держави штраф у розмірі 908,40 грн.

Ця ухвала 30 липня 2025 року надіслано до Державній судовій адміністрації.

Позивач вважає, що судді Касаційного цивільного суду або відповідальні особи за виконання рішень зобов`язані були з`ясувати у Позивача порядок виконання рішення суду (добровільно або примусово), однак вони цього не зробили.

Позивач мав намір добровільно виконати рішення суду, тому надсилання ухвали суду до Державної судової адміністрації України є незаконним, оскільки порушує вимоги частини другої статті 432 ЦПК України, у якій вказано: "… у зв`язку з його добровільним виконанням боржником або з інших причин".

Внаслідок неправомірних дій щодо Позивача було відкрито виконавче провадження, у межах якого з Позивача стягнуто грошові кошти у розмірі 2354,80 грн, з яких 1816,80 грн - штраф у подвійному розмірі та 538,00 грн - витрати виконавчого провадження.

Відповідач стверджує, що такі дії Відповідача нанесли йому матеріальну та моральну шкоду.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, суд дійшов висновку, що Позивач порушив правила об`єднання позовних вимог.

Заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу) (Пункт 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України).

Цивільне судочинство відповідно до ЦПК України здійснюється у порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути заяву сторін виконавчого провадження про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби. Розгляд таких заяв і скарг учасників виконавчого провадження і подань державного (приватного) виконавця здійснюється у порядку цивільного судочинства, але не в порядку позовного провадження. Оскільки чинним цивільним процесуальним законом передбачений конкретний порядок вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за заявою сторін виконавчого провадження (стаття 432 ЦПК України), розгляд цього питання у порядку позовного провадження разом із вирішенням спору про право суперечитиме завданням і основним засадам цивільного судочинства (див.: в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18).

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій поєднав вимоги про стягнення моральної шкоди та зобов`язання органу державної виконавчої служби повернути кошти, стягнуті в межах виконавчого провадження.

Вимога про відшкодування моральної шкоди є вимогою, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Водночас вимога про повернення коштів, стягнутих під час здійснення виконавчого провадження, фактично спрямована на оскарження дій органу державної виконавчої служби та підлягає розгляду в порядку судового контролю, а не позовного провадження.

Таким чином, заявлені Позивачем вимоги порушують правила об`єднання позовних вимог, тому позовна заява не може бути прийнята до розгляду, у зв`язку з чим підлягає поверненню Позивачу.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до помічника судді (ім`я невідоме Позивачу) з Касаційного цивільного суду та Касаційного цивільного суду про відшкодування моральної шкоди та зобов`язати вчинити дії і додані до неї документи повернути.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня складення цієї ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копія позовної заяви залишається в суді.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО