Номер провадження: 22-ц/813/4442/25
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»

треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 30 січня 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна , в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16710 від 20.01.2022 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з боржника ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 850667-А від 24.03.2020 р. в розмірі 13 770,00 грн; стягнути з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 816,80 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 8 377,00 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволені.

Визнано виконавчий напис №16710 від 20.01.2022 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №850667-А від 24.03.2020 р. в розмірі 13770,00 грн - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (, 03035, м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд.34, офіс 511) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1816 /одна тисяча вісімсот шістнадцять/ гривень 80 копійок та витрат на правничу допомогу у розмірі 8377,00 (вісім тисяч триста сімдесят сім гривень).

Рішення суду вмотивовано тим, що на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором, вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримував, а сам виконавчий напис вчинений на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався, таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час розгляду. Також, суд прийшов до висновку про що витрати на правову допомогу є доведеними та обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» Тимошенко О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 року по справі №947/34712/24 в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні витрат за надання правничої допомоги на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 2180,16 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга скаржником вмотивована тим, що наданий адвокатом Договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.10.2024 року свідчить про надання правової та юридичної допомоги, яка не є витратами на правничу допомогу. Наголошується, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 року у частинні 4 статті 29 слово «правовою» замінено словом «правничою», у статті 59 у частині першій слово «правову» замінено словами «професійну правничу» (та інші відповідні зміни).

Також, в скарзі зазначається, що відповідно до предмету наданого стороною позивача Договору від 02.10.2024 неможливо з`ясувати в рамках якої судової справи надається юридична допомога, чи взагалі має відношення наданий ними договір до справи № 947/34712/24.

Крім того, в скарзі акцентується увага на тому, що відповідно до Акту від 02.10.2024 року ОСОБА_1 були надані наступні послуги: консультація; підготовка до написання позовної заяви; подання позову від імені адвоката; написання і подання заяви про забезпечення позову; контроль справи у суді; написання відповіді на відзив, клопотань, заяв, пояснень; отримання копії рішення та виконавчих листів. Таким чином, за документом було надано 7 послуг та сумарно витрачено 7 годин, проте наголошується що пункти 6 та 7 послуг фактично не були надані, а отже і не повинні входити у загальну вартість витрат на професійну правничу допомогу, а пункт 5 «Контроль справи в суді» сторона скаржників вважає незрозумілим та таким, що не є видом правничої допомоги.

Підсумовуючи викладене в скарзі зазначається, що витрати на правничу допомогу адвоката Працевитого Г.О. є завищеними, враховуючи складність та шаблонність справи. Акцентується увага на тому, що адвокат Працевитий Г.О. є представником у 37 аналогічних справах, щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, де ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»є відповідачем, тому час, витрачений на підготовку є необґрунтованим оскільки для представника Позивача вказані справи є типовим, шаблонними, і це ще раз вказує на те, що заявлені витрати адвоката та витрачений на роботу час є суттєво завищеними. Зазначені витрати не відповідають критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, є неспівмірним зі складністю справи та документально не підтверджені.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

24.03.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» було укладено кредитний договір №850667-А, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 6000 грн.

Правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» на підставі договору відступлення прав вимоги від 27.05.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги від 28.12.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», до якого і подається вказаний позов.

З сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» позивачу стало відомо про внесення до реєстру боржників інформації щодо позивача, в зв`язку з виконанням виконавчого провадження № 68765366.

02.10.2024 року між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого було укладено договір про надання правової допомоги.

Адвокатом було направлено адвокатські запити до приватного виконавця з метою отримання копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено.

Приватним виконавцем на запит адвоката було надано відповідь, з яких було встановлено, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З змісту наданих документів було встановлено, що 20.01.2022 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис №16710 про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»з боржника ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №850667-А від 24.03.2020 року в розмірі 13 770,00 грн.

В подальшому на підставі вищезазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 68765366 та накладено арешт на всі рахунки боржника, що вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2022 року та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.07.2024 року, винесених приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С.

З копії виконавчого напису № 16710, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. 21.01.2022 року, вбачається, що строк платежу за Кредитним договором 850667-А від 24 березня 2020 року настав. Боржником ОСОБА_1 допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 червня 2021 року по 18 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 13770,00 грн, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6000 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили 20.01.2022 року. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки.

Представником позивача разом з першою заявою по суті на підтвердження витрат на правову допомогу було надано наступні документи ордер на надання правничої допомоги від 29.10.2024 року; Договір про надання правничої допомоги від 02.10.2024 року; рахунок від 02.10.2024 року на суму 7000 грн. та Акт від 02.10.2024 року про надані послуги; рахунок від 02.20.2024 року на суму 1377 грн. та Акт від 02.10.2024 року про надані послуги.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 16710 від 20.01.2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення на користь стягувача : Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 850667-А від 24.03.2020 року в розмірі 13770,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2024 року вжито по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису. Зупинене стягнення на підставі виконавчого напису № 16710 від 20.01.2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 850667-А від 24.03.2020 року в розмірі 13770,00 грн, по виконавчому провадженню № 68765366, відкритого 23.02.2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною, до набрання законної сили рішення суду по вказаній справі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Заочне рішення суду оскаржується лише в частині задоволених витрат на правничу допомогу, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано суду докази на підтвердження понесених ним судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 8377 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, з огляду на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

У вказаній постанові також зазначено, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при визначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуг годин помножена на вартість такої ( однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України №5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат правничої допомоги стороною позивача було надано: ордер на надання правничої допомоги від 29.10.2024 року; Договір про надання правничої допомоги від 02.10.2024 року; рахунок від 02.10.2024 року на суму 7000 грн. та Акт від 02.10.2024 року про надані послуги; рахунок від 02.20.2024 року на суму 1377 грн. та Акт від 02.10.2024 року про надані послуги.

Таким чином, позивачем підтверджено розмір витрат на оплату послуг адвокату під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Сторона відповідачів в суді першої інстанції просила повністю відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, як таких, що є недоведеними та необґрунтованими, проте самого клопотань сторони відповідача про зменшення розміру наданої допомоги матеріали справи не містять.

Доводи скаржників, що наданий адвокатом Договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.10.2024 свідчить про надання правової та юридичної допомоги, яка не є витратами на правничу допомогу, є безпідставними. Поняття «правова допомога» та правнича допомога» у контексті ЦПК/ГПК/КАС України є тотожними поняттями, у договорі може вжито термін «правова допомога», але це не позбавляє її статусу «правничої допомоги» для цілей відшкодування, якщо вона надана адвокатом. Відповідно до ст. 131-2 Конституції України, професійну-правничу допомогу надає саме адвокат, а тому витрати на таку допомогу є судовими витратами.

Доводи скаржника про те, що відповідно до предмету наданого стороною позивача Договору від 02.10.2024 неможливо з`ясувати в рамках якої судової справи надається юридична допомога, чи взагалі має відношення наданий ними договір до справи № 947/34712/24, суд вважає необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Працевитий Г.О., який надавав правничу допомогу позивачу, надав суду ордер на представництво інтересів позивача саме у цій справі, брав безпосередню участь у розгляді даної цивільної справи, зокрема: подавав позовну заяву та інші заяви у цій справі, що у своїй сукупності підтверджують, що професійну правничу допомогу, факт та обсяг якої відображено в акті приймання-передачі послуг, було надано адвокатом Працевитим Г.О. саме у межах розгляду даної цивільної справи. Відсутність в Договорі про надання правової (правничої) допомоги вказівки на номер судової справи не спростовує факту надання правничої допомоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені апелянтом доводи не спростовують належність і допустимість Договору та інших наданих стороною позивача доказів наданої правничої допомоги як доказу понесених позивачем витрат.

Також, колегія відхиляє довід апеляційної скарги про те, що в Акті зазначено дві послуги які фактично не були надані, не є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та ґрунтуються на формальних міркуваннях.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та доведені належним чином витрати на правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, вчинених необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Отже, судове рішення в оскарженій частині вирішення судових витрат за правову допомогу ухвалене з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують. Рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з дотриманням норм процесуального права, підстав для його скасування немає.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», та залишення без змін Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 року в оскаржуваній частині.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький