Справа № 932/1811/25
Провадження № 2/932/723/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Панчоха В.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сергєєвої М.Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Константинов Роман Дмитрович, до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНЕПРБУС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНЕПРБУС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог вказала, що 23.07.2024 року, в м. Дніпрі, на пр. Богдана Хмельницького, 174А (Шевченківський район м. Дніпра) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан А-0921», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який, змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Subaru Forester» р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого був суттєво пошкоджений автомобіль «Subaru Forester» р/н НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

ДТП сталася із вини водія ОСОБА_3 , що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2024 р., згідно із якою водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, особою відповідальною за завданий збиток та винуватцем ДТП, яка сталася є водій автомобіля «Богдан А-0921» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який є водієм і працівником ТОВ «ДНЕПРБУС», а тому настала його цивільно-правова відповідальність, яка була застрахована на момент ДТП, і відповідачі повинні відшкодувати на користь позивача завдану матеріальну і моральну шкоду в повному обсязі, за мінусом виплаченого розміру страхового відшкодування.

З метою визначення розміру завданого матеріального збитку внаслідок даного ДТП та необхідністю звернення до суду, позивач звернувся до незалежного судового експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. (Свідоцтво № 1382 від 30.10.2009 року видане Міністерством Юстиції України) для складання судової експертизи. Згідно із складеним судовим експертом Висновком Експерта № 9921 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 16.08.2024 року, який підготовлено для подання до суду в порядку ст. ст. 102, 106 ЦПК України, в якому експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 та 385 КК України, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester» р/н НОМЕР_2 без урахування зносу складає 551075 грн. 48 коп., а вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 249246 грн. 32 коп.

Таким чином, позивачем були дотриманні вищезазначені вимоги чинного законодавства України та була проведена належним чином відповідна оцінка пошкодженого майна згідно вимог законодавства України. Витрати по складанню даного Висновку експерта склали 6000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 9921 від 29.07.2024 р.

Реальні збитки (витрати) позивача по проведенню ремонту пошкодженого автомобіля «Subaru Forester» р/н НОМЕР_2 склали суму у загальному розмірі 240499 грн. 00 коп., що підтверджується документами по ремонту із СТО Фірма «Зігфрід», де проводився ремонт пошкодженого автомобіля: Акт наданих послуг № 3062 від 01.08.2024 р. на 1710,00 грн., Замовлення № ЗГ-111784 від 28.08.2024 р. на 46010,00 грн., Акт наданих послуг № 2270 від 13.09.2024 р. на 14225,00 грн., Акт наданих послуг № 2664 від 31.10.2024 р. на 121200,00 грн., Замовлення № ЗГ-117282 від 03.12.2024 р. на 3663,00 грн., Акт наданих послуг № 2891 від 04.12.2024 р. на 53691,00 грн. Таким чином, загальна вартість ремонту автомобіля «Subaru Forester» р/н НОМЕР_2 склала 240499 грн. 00 коп., що є реальними збитками (витратами) позивача, які повинні бути компенсовані потерпілій в повному обсязі.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Богдан А-0921» р/н НОМЕР_1 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) № 221847866 від 01.07.2024 р. у ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ № 221847866, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну встановлена у розмірі 160000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза за умовами полісу ОСЦПВВНТЗ № 221847866 складає 3200,00 грн.

09.10.2024 року ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатила на користь позивача страхове відшкодування в межах свого ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілого за мінусом розміру франшизи у сумі 156800 грн. 00 коп. (160000,00 грн. ліміт по полісу 3200,00 грн. франшиза).

Таким чином, ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зі своєї сторони у встановлених межах ліміту відповідальності виконала свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, яка була заподіяна майну потерпілого, сплативши повністю свій ліміт відповідальності у розмірі 156800,00 грн.

Таким чином, враховуючи те, що в момент ДТП водій автомобіля «Богдан А-0921» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 виконував свої трудові (службові) обов`язки і є працівником на даному підприємстві, то ТОВ «ДНЕПРБУС» повинна відшкодувати потерпілій завдану матеріальну шкоду у розмірі 83699 грн. 00 коп., що є різницею між вартістю ремонту автомобіля і виплаченою сумою страхового відшкодування з урахуванням франшизи, так як страхова компанія виплатила свій ліміт відповідальності за вирахуванням франшизи (3200,00 грн.) згідно Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у розмірі 156800,00 грн., що розраховується наступним чином: 240499 грн. 00 коп. (вартість ремонту) 156800 грн. 00 коп. (страхова виплата) = 83699 грн. 00 коп.

Внаслідок вищевказаної ДТП, позивачу також була заподіяна моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях. В результаті ДТП та того, що був суттєво пошкоджений автомобіль позивача, в неї виникли психотравматичні фактори, які призвели до погіршення здоров`я, депресії, порушення сну. Позивач втратила душевний спокій, тому що повинна була витрачати додатковий час, змінювати плани та відволікатися від своїх звичайних занять та роботи для врегулювання ситуації навколо ДТП. Тобто, ДТП, яка виникла не з вини позивача, а з вини відповідача, позбавила позивача ряду немайнових благ і примусило докласти додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, вищевказані неправомірні дії відповідача погіршили душевне і соціальне благополуччя позивача, порушили нормальні життєві зв`язки і зажадали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а також додаткових суттєвих витрат. Все це призвело до того, що позивач зазнала моральних страждань, так як були порушені звичайні життєві зв`язки через неможливість продовження нормального, звичайного життя, порушено її право власності, так як вона не мала можливості користуватися своїм майном.

Враховуючи глибину емоційних переживань у зв`язку з ДТП і ушкодженням майна, вагу заподіяної душевної травми, з урахуванням того, що в результаті ДТП суттєво був пошкоджений автомобіль позивача, розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в сумі 50000 грн. 00 коп.

Тому просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 83699 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 00 коп. Також просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, які складаються із витрат по оплаті судового збору у розмірі 1336 грн. 99 коп., витрат по оплаті послуг судового експерта у розмірі 6000 грн. 00 коп., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. 00 коп.

Представник відповідача надала суду відзив, в якому зазначила, що ТОВ «ДНЕПРБУС» не заперечує того факту, що водієм ОСОБА_3 була вчинена аварія, внаслідок чого автомобілю позивача Subaru Forester, державний номер знак НОМЕР_4 (2015 року випуску) були завдані пошкодження та матеріальні збитки, але заперечує проти визначення позивачем суми збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та недостатності доказів на обґрунтування спричиненої шкоди.

В якості обґрунтування матеріального збитку позивач зазначає, йому має бути відшкодована різниця між вартістю ремонту автомобіля Subaru Forester, державний номер знак НОМЕР_4 (2015 року випуску), що складає 83699 грн. (240499 грн. - 156800 грн. = 83699 грн.), ця сума вирахувана на підставі висновку Експерта № 9921 від 16 серпня 2024 року по визначенню вартості матеріальних збитків, де експертом були встановлені наступні показники: 249 246,32 грн - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу.

На момент настання ДТП цивільна відповідальність автомобіля марки «Богдарн А-0921», д.н.3. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу № 221847866 з лімітом відповідальності 160000,00 грн., які були повністю виплачені на користь позивача, а отже матеріальні вимоги позивача мають становити 156800 грн.

Враховуючи той факт, що цивільна відповідальність автомобіля марки «Богдан А-0921», д.н.3. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», де страхова компанія зобов?язана провести розслідування страхового випадку із залученням незалежних експертів (спеціалістів) по визначенню спричинених збитків, то ТОВ «ДНЕПРБУС» звернувся із адвокатським запитом № 15 від 07.04.2025 до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з проханням надати інформацію, а саме наявні звіти про оцінку вартості спричинених збитків заподіяних пошкодженням транспортних засобів.

Отже, з урахуванням сторонніх незалежних Звітів, матеріальні вимоги Позивача до ТОВ «ДНЕПРБУС» мають становити не більше ніж 156800 грн., що суттєво відрізняється від розрахунку Позивача (240 499,00), на 83 699 грн.

Позивач зазначив, що автомобіль Subaru Forester, державний номер знак НОМЕР_5 (2015 року випуску), є повністю справний та відновлений.

Факт здійснення ремонту автомобіля Subaru Forester, державний номер знак НОМЕР_4 (2015 року випуску) та його повне відновлення суттєво змінює правовідносини сторін в частині доказів, на підставі наступної судової практики.

Згідно правової позиції Верховного Суду (постанова від 30.10.2019 року по справі №753/19288/14-р,) у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля марки Mercedes-Benz 220E, номерний знак НОМЕР_6 , і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Доводи заявника про те, що на підтвердження розміру завданих збитків він подав висновок науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління МВС України в Київській області № 19 від 31 травня 2010 року, який відповідачами не спростований і може покладатися в основу судового рішення, касаційний суд відхиляє.

Аналогічна правова позиція визначена в постанові Верховного Суду від 02.06.2022 року по справі №638/10072/19.

В матеріалах справи наявні акти датовані 01.08.2024, 13.09.2024, 31.10.2024, 04.12.2024, разом з тим вони не відповідають змісту первинного документа, вимоги до якого встановленні Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджені Міністерством фінансів України від 24.05.1995 N? 88, зокрема:

- первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції (пункт 1.2 Положення);

- первинні документи повинні мати такі обов?язкові реквізити: найменування підприємства. установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання. зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів. вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2.3 Положення).

Разом з тим, в наданих актах відсутня інформація щодо найменування підприємства, установи. від імені яких складений документ, зміст та обсяг господарської операції, і що вона відноситься до автомобілю Subaru Forester, державний номер знак НОМЕР_7 (2015 року випуску), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того надані замовлення з позначенням «фірма Зігфрід» №3Г-111784 від 20.08.24 та 3Г №3Г-117282 від 03.12.2024 також не містять найменування підприємства, від імені його складено замовлення, відсутні посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення замовлення, та за періодами не збігається з наданими актами.

З урахуванням вищевикладеної правової позиції судів, ТОВ «ДНЕПРБУС» вважає, що надані позивачем докази (звіти експертів) в якості обґрунтування позовних вимог не можуть бути взяті до уваги при вирішення цієї справи, адже, автомобіль Subaru Forester, державний помер знак НОМЕР_5 (2015 року випуску), вже відремонтований. Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов?язковому з?ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з?ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань аба втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцішоє заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Додатково, слід зазначити, що положення частини першої статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, не можна розуміти таким чином, що особа має право на відшкодування моральної шкоди в будь-якому випадку, коли її права порушуються, оскільки ЦК України містить числені норми, якими передбачаються випадки, у яких допускається відшкодування моральної шкоди. Так само і припис пункту 1 ст. 1167 ЦК України про відшкодування моральної шкоди не означає, що відшкодування моральної шкоди допускається у будь-якому випадку. Отже, моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, встановлених законом.

Також, при визначені розміру моральної шкоди обов?язково необхідно враховувати, що відповідно до п. п. 4, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив. визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Вважають, що доводи позивача у позові щодо визначення розміру моральної шкоди, а саме: «Спричинена позивачу моральна шкода виражається: «у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв?язку з ушкодженням її здоров?я, в душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв?язку із знищенням її майна» у розумінні Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, є недостатніми для визначення розміру моральної шкоди, тим більше підстав для пред?явлення вимог її відшкодування саме з Відповідача.

Позивачка не надала жодного доказу та не навила жодного обґрунтування заявлених до відшкодування сум моральної шкоди.

Крім того, позивачка у своєму позові жодним чином не зазначає, з яких міркувань вона виходила, вимагаючи компенсацію моральної шкоди саме у вищевказаному розмірі (50000,00 грн.), а також не надає жодних реальних доказів, які б підтверджували цей розмір.

Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач бажає отримати лише компенсацію понесених нею витрат, які документально підтверджені. А тому, вважає, що позиція відповідача-2 щодо не визнання доказів наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог є неправомірною і безпідставною, так як навіть розмір франшизи відповідач-2 не визнає, хоча франшиза повинна бути безумовна відшкодована на користь потерпілої сторони. Все це свідчить про не конструктивність правової позиції відповідача-2 по справі, метою якої є уникнення будь-якої майнової відповідальності.

Зокрема, відповідно до постанови Верховного Суду справа № 760/5618/16-ц від 25.04.2018 р., то «Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завданої джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода, у тому числі якщо в наявності - ушкодження здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1167 ЦК України).

Доводи стосовно неналежного доказу на підтвердження розміру майнової шкоди, завданої позивачу, також відхилені Верховним Судом.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 7 розділу 5 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 165, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання колісних транспортних засобів (їх складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Верховний Суд виходить з того, що хоча рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а має лише інформаційний характер, втім містить вичерпну інформацію про вартість матеріалів та запчастин, необхідних під час ремонту пошкодженого транспортного засобу. Позивач звернувся до суду з метою стягнення з відповідача грошових коштів для здійснення відновлення (ремонту) пошкодженого автомобіля.

Відсутність розрахункового документа за проведене відновлення транспортного засобу (ремонт) не є підставою для звільнення відповідача від виконання обов`язку та відшкодування реальних витрат, яких зазнав позивач відповідно до статті 22 ЦК України.

Верховний Суд у своєму висновку керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому.

Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18. Верховним Судом не встановлено підстав відступити від зазначених правових висновків.

Верховний Суд не погоджується з доводами щодо неналежності та недопустимості доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, оскільки такі докази стосуються предмета спору, містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України 2004 року), доказів їх отримання з порушенням встановленого порядку також не надано (частина перша статті 59 ЦПК України 2004 року).».

Абсолютно не коректне є посилання відповідача-2 на ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як в даних правовідносинах вона не може бути застосована, в силу того, що пошкоджений автомобіль «Subaru Forester» р/н НОМЕР_2 не є фізично знищеним, так як його ремонт не перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП. У Висновку Експерта № 9921 ринкова вартість на момент ДТП у непошкодженому стані визначена у сумі 596888,30 грн., а вартість відновлювального ремонту без урахування зносу визначена у розмірі 551075,48 грн., а вартість матеріального збитку з урахуванням зносу у розмірі 249246,32 грн. Реальний ремонт автомобіля, що є реальними збитками позивача в розумінні ст. ст. 22 та 1192 ЦК України становить 240499,00 грн. Тобто, в будь-якому випадку автомобіль позивача не є фізично знищеним і його ремонт є економічно обґрунтованим, а тому позивачу повинна бути відшкодована завдана шкода у повному розмірі, а саме страховою компанією у межах ліміту відповідальності по полісу, а відповідачем-2 до суми вартості ремонту автомобіля.

З урахуванням положень ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Згідно із ст. 1192 ЦК України передбачено, що відшкодуванню підлягають завдані збитки у повному обсязі та розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Наведені відповідачем-2 розрахунки у відзиві є незрозумілими і некоректними, так як позивач пред`явив відповідачу-2 вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 83699 грн. 00 коп., що є різницею між вартістю ремонту автомобіля (240499,00 грн.) і виплаченою сумою страхового відшкодування з урахуванням франшизи (156800,00 грн.), так як страхова компанія виплатила свій ліміт відповідальності за вирахуванням франшизи (3200,00 грн.), згідно Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ»: 240499 грн. 00 коп. (вартість ремонту) 156800 грн. 00 коп. (страхова виплата) = 83699 грн. 00 коп.

Також зазначив, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. ґрунтується на положеннях ст. 23 та ст. 1167 ЦК України, так як в результаті ДТП завдана шкода внаслідок пошкодження належного їй автомобіля.

Внаслідок вищевказаної ДТП, позивачу була заподіяна моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях. В результаті ДТП та того, що був суттєво пошкоджений автомобіль позивача, в неї виникли психотравматичні фактори, які призвели до погіршення здоров`я, депресії, порушення сну. Позивач втратила душевний спокій, тому що повинна була витрачати додатковий час, змінювати плани та відволікатися від своїх звичайних занять для врегулювання ситуації навколо ДТП. Тобто, ДТП, яка виникла не з вини позивача, а з вини відповідача-1, позбавила позивача ряду немайнових благ і примусило докласти додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, неправомірні дії відповідача-1 погіршили душевне і соціальне благополуччя позивача, порушили нормальні життєві зв`язки і зажадали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а також додаткових суттєвих витрат. Все це призвело до того, що позивач зазнала моральних страждань, так як були порушені звичайні життєві зв`язки через неможливість продовження нормального, звичайного життя, порушено його право власності, так як він не мав можливості користуватися своїм майном.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.07.2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи.

В позові наведені обставини, з яких виходила позивач при обґрунтуванні факту завдання моральної шкоди та її розміру.

Враховуючи усі обставини по справі, а також глибину емоційних переживань у зв`язку з ДТП і ушкодженням майна, вагу заподіяної душевної травми, з урахуванням того, що в результаті ДТП суттєво був пошкоджений автомобіль позивача, то позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп.

Вважає, що усі заявлені позовні вимоги до відповідача підтверджуються належними і допустимими доказами, які в своїй сукупності підтверджують обґрунтований розмір пред`явлених позовних вимог. Тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами.

Представник відповідача ТОВ «ДНЕПРБУС» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на зазначені у відзиві доводи. Також зазначила, що відповідач ОСОБА_3 є працівником ТОВ «ДНЕПРБУС» та під час ДТП виконував свої обов`язки водія.

Позивач та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином. Відповідач ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі, позов вважає необґрунтованим.

Судом встановлено, що 23.07.2024 року о 07 год. 45 хв. у місті Дніпрі на проспекті Б.Хмельницького, б.174А сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «БОГДАН А-0921» д/н НОМЕР_1 , змінюючи напрямок руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Subaru Forester» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.09.2024 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність по транспортному засобу БОГДАН А-0921», номерний знак НОМЕР_1 , згідно полісу № 221847866 була застрахована в ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ліміт відповідальності за шкоду майну 160000 грн., франшиза 3200 грн.

Згідно висновку експерта Крутінь В.І. № 9921 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 16.08.2024 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у наслідок від ДТП, становить 249246,32 грн.

Згідно довідки АТ «КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 було перераховано від ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхову виплату у розмірі 156800,00 грн.

Позивачем ОСОБА_2 за ремонт автомобіля Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було сплачено: згідно Акту надання послуг № 3062 від 01.08.2024 1710 грн., згідно Замовлення № ЗГ-111784 від 28.08.2024 46010 грн., згідно Акту надання послуг № 2270 від 13.09.2024 14225 грн., згідно Акту надання послуг № 2664 від 31.10.2024 121200 грн., згідно Замовлення № ЗГ-117282 від 03.12.2024 3663 грн., згідно Акту надання послуг № 2891 від 04.12.2024 53691 грн., що разом становить 240499,00 грн.

Дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відповідно до ст. 23 ЦК України полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) визначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено ст.22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 753/19288/14-ц, у постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 638/10072/17 і згідно ч.4 ст.263 ЦПК України така правова позиція має бути застосована і у цій справі.

Таким чином, судом встановлено, що 23.07.2024 внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 , який під час керування транспортним засобом виконував трудові обов`язки водія ТОВ «ДНЕПРБУС», сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачці, у зв`язку з чим позивачці було заподіяно матеріальну шкоду.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відшкодування заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено позивачці страхове відшкодування в максимальному розмірі, передбаченому полісом № 221847866, в сумі 156800,00 грн. (за вирахуванням франшизи).

Згідно повідомленої представником позивачки в позовній заяві та у судовому засіданні інформації, станом на час розгляду справи належний позивачці автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 , нею було відремонтовано, розмір її фактичних витрат на ремонт автомобіля склав 240499,00 грн.

Розмір фактичних витрат позивачки на ремонт автомобіля підтверджується наданими документами: Актом надання послуг № 3062 від 01.08.2024, Замовленням № ЗГ-111784 від 28.08.2024, Актом надання послуг № 2270 від 13.09.2024, Актом надання послуг № 2664 від 31.10.2024, Замовленням № ЗГ-117282 від 03.12.2024, Актом надання послуг № 2891 від 04.12.2024, які підтверджують витрати позивачки в загальній сумі 240499,00 грн. і які суд вважає належними доказами.

Також позивачкою надано суду висновок експерта Крутінь В.І. № 9921 від 16.08.2024, згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить 249246,32 грн.

Тобто фактичні витрати позивачки по проведенню відновлювального ремонту належного їй автомобіля в сумі 240499,00 грн. не перевищують вартість матеріального збитку, визначену експертним автотоварознавчим дослідженням експерта Крутінь В.І.

Отже, відповідно до вищевикладеного, суд вважає, що на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди, а саме вартістю матеріалів і робіт, затрачених позивачкою на відновлення свого автомобіля, і отриманою не страховою виплатою, тобто:

240499,00 грн. - 156800,00 грн. = 83699 грн.

Крім того, суд вважає, що внаслідок пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля позивачки їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях позивачки з цього приводу, виникненні у неї додаткових суттєвих витрат на ремонт автомобіля, виникненні потреби здійснювати ремонт належного їй автомобіля, витрачати значну кількість часу та зусиль для вирішення цього питання, тривалий час вона була позбавлена можливості використання свого автомобіля, також у неї виникли потреби витрачати значну кількість часу та зусиль і для вирішення питання щодо відшкодування заподіяної шкоди, зокрема, звертатися до експерта, до страхової компанії, до адвоката та до суду, що змінило звичний перебіг її життя. Але сума, в яку позивачка оцінила заподіяну моральну шкоду і яка за її оцінкою становить 50000 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим нею моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне у відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди стягнути на її користь 10000 гривень.

При цьому суд вважає, що на користь позивачки, як відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 83699 грн., так і відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ДНЕПРБУС», який відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України має відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником ОСОБА_3 під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Позовні вимоги до ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «ДНЕПРБУС» на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають стягненню на користь позивачки, складають:

93699 грн. х 1336,99 грн. : 133699 грн. = 936,99 грн., де 93699 грн. розмір задоволених позовних вимог, 1336,99 грн. сплачений судовий збір, 133699 грн. ціна позову.

Згідно квитанції № 9921 від 29.07.2024 ОСОБА_2 сплатила за проведення експертного дослідження експерту Крутінь В.І. 6000 грн.

Судові витрати зі сплати вартості висновку експерта, які підлягають стягненню на користь позивачки, складають:

93699 грн. х 6000 грн. : 133699 грн = 4204,92 грн.

Згідно договору про надання правничої допомоги № 03/01/25 від 03.01.2025, додаткового договору № 1 до договору про надання правничої допомоги № 03/01/25, акту про надання правничої допомоги № 1 від 13.02.2025, квитанції до прибуткового касового ордеру № 03/01/25-1 від 03.01.2025 позивачем ОСОБА_2 було сплачено адвокату Константинову Р.Д. 20000 грн. за надання правової допомоги по даній справі.

Судові витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивачки, складають:

93699 грн. х 20000 грн. : 133699 грн. = 14016,41 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з позивачки на користь відповідача ТОВ «ДНЕПРБУС» підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Так, загальний розмір позовних вимог (ціна позову) складає 133699 грн., судом задоволено позовні вимоги на суму 93699 грн., відмовлено в задоволенні позовних вимог на суму 40000 грн.

Згідно договору про надання правничої допомоги № 26 від 20.03.2025, додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги № 26 від 20.03.2025, ТОВ «ДНЕПРБУС» зобо`язалось виплатити адвокату Сергєєвій М.Ш. гонорар в фіксованій сумі 42000 грн. за надання правової допомоги по даній справі, який включає в себе повний супровід в суді першої інстанції, протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку на оплату.

Враховуючи, що відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, а також, враховуючи, що позивачем відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України не подавалося суду клопотання про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу через неспівмірність витрат, тому суд вважає, що судові витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь відповідача ТОВ «ДНЕПРБУС», складають:

40000 грн. х 42000 грн. : 133699 грн. = 12565,54 грн., де 40000 грн. розмір позовних вимог, в яких відмовлено, 42000 грн. сума витрат відповідача на правничу допомогу, 133699 грн. ціна позову.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНЕПРБУС», місцезнаходження: 49051, м.Дніпро, вул. Яскрава, буд.2, , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНЕПРБУС» на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 83699 (вісімдесят три тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. та судові витрати: по оплаті судового збору у розмірі 936 (дев`ятсот тридцять шість) грн. 99 коп., по оплаті висновку експерта у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 92 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14016 (чотирнадцять тисяч шістнадцять) грн. 41 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНЕПРБУС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12565 (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 54 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 22.09.2025.

Суддя О.А.Рибкін