Справа № 367/2970/21
Провадження №2/367/559/2025
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравчук Ю.В.,

за участю секретаря судових засідань Опанасенко А.А.,

учасників справи:

представника відповідача Савелової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Ірпені під час підготовчого судового засідання клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Савелової Ю.М. про залишення без розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

04.11.2025 під час підготовчого судового засідання представник відповідача ОСОБА_3 заявила клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, вказуючи про те, що рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №129/8 від 26.08.2025 припинено опіку над малолітньою ОСОБА_4 (раніше ОСОБА_5 ) у зв`язку із передачею дитини на подальше виховання батькам. Цим же рішенням зобов`язано ОСОБА_2 повернути дитину батькам та визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 28.12.2020 №146/13 «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Також, представник відповідача посилається на рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №129/7 від 26.08.2025, відповідно до якого дитина ОСОБА_4 (раніше ОСОБА_5 ) втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Оскільки, відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має опікун, таким чином, на момент продовження розгляду справи позивач ОСОБА_2 втратив цивільну процесуальну дієздатність у цій категорії справ та не має належних повноважень для підтримання позову. Крім того, представник відповідача, як на підставу для залишення позову без розгляду посилається на те, що позивачем та його представником допущено повторну неявку у підготовче судове засідання.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

На підставі ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Отже, цивільною процесуальною дієздатністю визнається здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки у суді, якою наділені фізичні особи з досягненням ними повноліття.

За загальним правилом саме з цього моменту фізичні особи вправі особисто або через своїх представників звертатися до суду та брати участь у розгляді справ, самостійно розпоряджатися належними їм процесуальними правами та нести процесуальні обов`язки.

Цивільною процесуальною дієздатністю наділені всі фізичні особи, які досягли повноліття та не визнані судом недієздатними, а також фізичні особи до досягнення повноліття у спорах з приводу цивільно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Повна цивільна процесуальна дієздатність особи розповсюджується на усі її цивільні права та обов`язки.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 , будучи повнолітньою особою, звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини.

Відомості про визнання позивача обмежено дієздатним чи недієздатним у матеріалах справи відсутні.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_5 ОСОБА_2 звернувся в квітні 2021 року. У позовній заяві позивач зазначив, що його призначено опікуном малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 08.12.2020 №146/13, при цьому, ОСОБА_5 проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні.

Таким чином, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачки, як опікун, а також як особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.228 ЦПК України, суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясовує обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджує в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються.

На переконання суду, дослідження наданих сторонами доказів та їх оцінка з приводу наявності чи відсутності у ОСОБА_2 права підтримувати поданий позов з огляду на втрату чинності рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 28.12.2020 №146/13 «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », під час підготовчого судового засідання є передчасною.

На переконання суду, поняття «особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність» і «особа, яка відповідно до СК України може звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав» не є тотожними.

На підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Як свідчить практика ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України, задоволенню не підлягає.

Крім того, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №465/205/17, від 28.10.2021 у справі №465/6555/16-ц.

Системний аналіз п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України та положень ст. 223 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явилися в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 461/1190/21, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22, від 14.02.2024 у справі № 752/5040/19.

Такі наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Відповідно, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача суд повинен залишити позовну заяву без розгляду. Вказана норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (постанова Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №295/13823/14-ц).

Однак, у цій справі судом не встановлено, що позивачем чи його представником допущено повторність (другої підряд) неявки в судове засідання, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про отримання позивачем чи його представником судової повістки про виклик в судове засідання на 24.09.2025 на 12:30 год. у відповідності до ст.ст.128, 130 ЦПК України.

Таким чином, судом не встановлено підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Враховуючи викладене, заявлене представником відповідача клопотання про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 257, 260, 261 ЦПК України, суд -

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Савелової Ю.М. про залишення без розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ю.В. Кравчук