Єдиний унікальний номер 265/1916/20
Номер провадження4-с/205/43/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра а у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дії начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєвої Лілії Сергіївни та заступника начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлової Наталії Вікторівни,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі скаржник) звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірними дії начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєвої Лілії Сергіївни та заступника начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлової Наталії Вікторівни.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.06.2020 року Лівобережним ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 62300429 за судовим наказом № 265/1916/20, виданим 08.04.2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

20.10.2025 року представником скаржника адвокатом Матвійчук Н.Є. направлено до Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції адвокатський запит про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 62300429 з ідентифікатором доступу до АСВП; повідомити про наявність в матеріалах виконавчого провадження оригіналу виконавчого документа та чи отримано дублікат виконавчого документу; повідомити чи відновлено виконавче провадження № 62300429, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

Листом від 24.10.2025 року за № 22.17-15/1310 надано копію постанови про відкриття провадження № 62300429 з ідентифікатором доступу до АСВП та повідомлено, що у зв`язку із триваючою широкомасштабною військовою агресією російської федерації, та через тимчасову окупацію міста Маріуполя в тому числі і будівлі відділу, руйнування цієї будівлі та знищення майна, відсутності безперешкодного доступу на зазначену територію, звідки неможливо вивезти первинні документи або вивезення пов`язане з ризиком для життя та здоров`я працівників було втрачено документи виконавчого провадження в тому числі й судовий наказ.

Далі скаржник зазначає, що 25.10.2025 року його представником здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 62300429 в АСВП та з`ясовано, що 16.04.2024 року заступником начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїловою Наталією Вікторівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Скаржник вказує, що 20.10.2025 року після отримання адвокатського запиту, начальником відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєвою Лілією Сергіївною скасовано постанову від 16.04.2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що станом на поточну дату відсутні дані про сплату боржником поточних аліментів, про погашення заборгованості зі сплати аліментів або про сплату боржником аліментів по дату повноліття дитини, виконавцем не було вчинено необхідних виконавчих дій та заходів примусового виконання рішення.

Далі, 21.10.2025 року заступником начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїловою Наталією Вікторівною винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 296 948 грн. 00 коп. Крім того, 22.10.2025 року заступником начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїловою Наталією Вікторівною винесено постанову про накладення штрафу на боржника на користь стягувача у розмірі 148 474 грн. 00 коп. за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, станом на дату звернення із скаргою до суду, державним виконавцем вчиняються заходи примусового виконання за втраченим на тимчасово окупованій території і не відновлених виконавчим провадженням, зокрема, накладаються штрафи на кошти боржника.

У зв`язку з вищевикладеним скаржник вимушений звернутися до суду та просити суд: 1) визнати неправомірними дії начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєвої Лілії Сергіївни щодо винесення постанови № 62300429 від 20.10.2025 року про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.04.2024 року; 2) зобов`язати начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєву Лілію Сергіївну скасувати постанову № 62300429 від 20.10.2025 року про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.04.2024 року; 3) визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлової Наталії Вікторівни щодо винесення постанови № 62300429 від 21.10.2025 року про арешт коштів боржника, постанову № 62300429 від 22.10.2025 року про накладення арешту на боржника; 4) зобов`язати заступника начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлову Наталію Вікторівну скасувати постанову № 62300429 від 21.10.2025 року про накладення арешту на боржника, постанову № 62300429 від 22.10.2025 року про накладення арешту на боржника; 5) постановити окрему ухвалу щодо начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєвої Лілії Сергіївни та заступника начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлової Наталії Вікторівни та направити її органу, до повноважень якого належить притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності, та до органу досудового розслідування за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України; 6) стягнути з Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Представник Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлова Наталія Вікторівна направила до суду письмові пояснення на скаргу, в яких просила відмовити в повному обсязі в задоволені вказаної скарги.

В обґрунтування заперечень посилалася на те, що вимоги представника заявника ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм Закону України «Про виконавче провадження» та не підтверджені належними доказами, а саме, не надано доказів, що винесені спірні постанови були винесені: з порушенням процедури, без підстав, або з перевищенням повноважень. У зв`язку з вищевикладеним, в задоволені вказаної скарги просить відмовити в повному обсязі.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Матвійчук Наталія Євгенівна скаргу підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі, про що було надано відповідну заяву до суду.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать судові повістки, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суб`єкт оскарження в особі свого уповноваженого представника просили суд розглянути скаргу без їх участі, та відмовити у її задоволені в повному обсязі з огляду на її безпідставність та недоведеність, про що також було надано заяву до суду.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, з`ясувавши позиції учасників справи, дослідивши матеріали справи, надані матеріали виконавчого провадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що судовим наказом за № 265/1916/20, виданим 08.04.2020 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом також встановлено, що постановою старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нечаєвою Юлією Миколаївною 11.06.2020 року винесено ухвалу про відкриття виконавчого провадження ВП № 62300429, на підставі виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області 08.04.2020 року судового наказу за № 265/1916/20.

Судом також встановлено, що постановою державного виконавця від 16.04.2024 року було повернуто виконавчий документ стягувачу, про що було винесено спірну постанову.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєвою Лілією Сергіївною про скасування процесуального документа від 20.10.2025 року вирішено скасувати документ «постанову про повернення виконавчого документа стягувачу» від 16.04.2024 року, що видала ОСОБА_4 , та зазначено, що станом на поточну дату відсутні дані про сплату боржником поточних аліментів, про погашення заборгованості зі сплати аліментів або про сплату боржником аліментів по дату повноліття дитини, виконавцем не було вчинено необхідних виконавчих дій та заходів примусового виконання рішення, таким чином помилково винесену постанову від 16.04.2020 року слід скасувати, виконавцю з метою забезпечення фактичного виконання рішення слід застосувати всі заходи примусового виконання рішення у повному обсязі згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріалами провадження також підтверджено, що постановою про арешт коштів боржника від 21.10.2025 року заступником начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїловою Наталією Вікторівною вирішено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також, на кошти /електроні гроші на рахунках/ електронних гаманцях, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів.

Судовим розглядом скарги встановлено, що постановою про накладення штрафу від 22.10.2025 року заступником начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїловою Наталією Вікторівною вирішено накласти на боржника штраф на користь стягувача у розмірі 148 474 грн. 00 коп.

В даному випадку, звертаючись до суду із вказаною скаргою, скаржник фактично в обґрунтування скарги посилався та обставину перевищення такою посадовою особою своїх управлінських повноважень, оскільки паперові матеріали виконавчого провадження втрачено, а дублікат виконавчого документа судом не видавався.

Суд із вказаного приводу зазначає, що безпосередньо порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження, а також дій керівника органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень визначено у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку встановленому цим Законом.

Таким чином, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Такий обсяг повноважень вказаної посадової особи прямо передбачений нормами матеріального закону.

Таким чином судом встановлено, що начальником відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєвою Лілією Сергіївною, була проведена перевірка законності виконавчого провадження № 623004291, та прийняте відповідне рішення, яке викладене у постанові " Про скасування процесуального документу» та зазначено, що станом на поточну дату відсутні дані про сплату боржником поточних аліментів, про погашення заборгованості зі сплати аліментів або про сплату боржником аліментів по дату повноліття дитини, виконавцем не було вчинено необхідних виконавчих дій та заходів примусового виконання рішення, таким чином помилково винесено постанову від 16.04.2020 року слід скасувати, виконавцю з метою забезпечення фактичного виконання рішення слід застосувати всі заходи примусового виконання рішення у повному обсязі згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вказує, що за своєю суттю скасування вказаної постанови в порядку відомчого контролю не є різновидом виконавчих дій. Такі дії керівника органу ДВС покликані забезпечити законність дій державного виконавця під час примусового виконання виконавчого документу, та можуть вчинятись навіть за умови відсутності виконавчого документу чи виконавчого провадження задля подальшої реалізації заходів щодо відновлення таких матеріалів.

Відтак суд не знаходить підстав для задоволення скарги у вказаній частині, оскільки означені дії були вчинені суб`єктом оскарження в межах своєї компетенції та при наявності правових підстав для їх вчинення.

Разом із цим суд вказує, що за загальним правилом здійснення будь-яких саме виконавчих дій в межах виконавчого провадження можливо лише за наявності самого виконавчого провадження, відкритого на підставі відповідного виконавчого документа.

В даному випадку скаржник посилається на ту обставину, що всі дії державного виконавця, які є предметом оскарження, були вчинені за відсутності виконавчого провадження, що було втрачено внаслідок окупації з боку російської федерації українського міста м. Маріуполь, та в умовах втраченого у зв`язку і наведеними обставинами виконавчого документа.

Суд із вказаного приводу зазначає, що розділом XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), зокрема, передбачено, що за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягає, у тому числі, виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

При цьому п. 3 вказаного розділу визначено, що Виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.

Пунктом 4 розділу XV Інструкції прямо передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 3 цього розділу) виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові.

Таким чином, законодавство встановлює наступні етапи відновлення втраченого виконавчого провадження: 1) отримання дублікату виконавчого документу; 2) винесення виконавцем постанови про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження після отримання дублікату такого виконавчого документу.

Згідно п. 7 розділу XV Інструкції саме відновлене виконавче провадження підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

В даному випадку під час розгляду вказаної скарги, судом встановлено, що дублікат виконавчого листа у вказаному виконавчому провадженні за заявою виконавця було видано 16.12.2025 року згідно ухвали Новокодацького районного суду міста Дніпра (справа № 265/1916/20).

Відтак, в силу наведених норм закону виконавче провадження не могло бути відновленим раніше аніж 16.12.2025 року.

Разом із цим судом встановлено, що постанова № 62300429 про арешт коштів боржника була винесена від 21.10.2025 року, постанова про накладення штрафу на боржника № 62300429 винесена 22.10.2025 року, тобто до моменту коли виконавець отримав дублікат виконавчого документу, та коли в нього були повноваження на винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

У свою чергу, заперечуючи проти доводів скарги виконавець так і не надав суду доказів того, шо станом на момент винесення вищенаведених постанов ним було таке провадження відновлено у вищенаведений спосіб, який передбачений розділом XV Інструкції.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом статей 447, 451 ЦПК України обов`язковими підставами визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є фактичне порушення прав сторони виконавчого провадження, а не лише сам по собі факт недотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на наведене, суд вважає, що у виконавця не було правових відстав для проведення вказаних виконавчих дій у вигляді накладення арештів, оскільки на момент їх вчинення виконавче провадження не було відновлено виконавцем у передбачений законом спосіб. Відтак скарга саме в цій частині підлягає задоволенню з огляду на доведеність скаржником очевидно неправомірних дій виконавця.

Одночасно з цим суд звертає увагу виконавця та боржника на наступне.

У статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням обов`язковості виконання рішень.

Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На вказаному наголошено у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 761/19306/22 (провадження № 61-10806св23).

Таким чином, відновлення виконавчого провадження зумовлює для виконавця необхідність вчинити всі виконавчі дії для виконання виконавчого документа, та кореспондується з обов`язком боржника виконати судове рішення щодо сплати аліментів у його повному обсязі.

Щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає про наступне.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу є частиною судових витрат.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Представником заявника до матеріалів скарги надано ордер про надання правничої допомоги та попередній (орієнтовний) розрахунок. Проте, заявником або його представником не надано до суду доказів понесення витрат на правничу допомогу, як-то Договору про надання правничої допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акту прийому-передачі виконаних робіт, чеків або квитанцій про оплату за надану правничу допомогу. Сума коштів, зазначена у попередньому розрахунку судових витрат є орієнтовною, докази про сплату витрат саме у вказаному розмірі відсутні. Таким чином, суд вважає не доведеним факт понесення витрат на правничу допомогу, тому не вирішує питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259-261, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дії начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєвої Лілії Сергіївни та заступника начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлової Наталії Вікторівни, - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлової Наталії Вікторівни щодо винесення постанови № 62300429 від 21.10.2025 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1

3. Визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлової Наталії Вікторівни щодо винесення постанови № 62300429 від 22.10.2025 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1

4. Зобов`язати заступника начальника відділу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануїлову Наталію Вікторівну або іншу уповноважену особу такого органу ДВС скасувати постанову № 62300429 від 21.10.2025 року про накладення арешту на кошти боржника, постанову № 62300429 від 22.10.2025 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 .

5. В задоволені решти вимог за скаргою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан

.