САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3949/25
Провадження №2-др/726/8/25
30.12.2025 м. Чернівці
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Асташева С. А.,
з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 726/3949/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
24.12.2025 до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 726/3949/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява сформована у системі «Електронний суд» 23.12.2025.
Зазначає, що відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ТОВ «Іннова Фінанс» повідомляв суд, що після ухвалення рішення суду першої інстанції, він протягом 5 днів подасть заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, а також документи які їх підтверджують.
На підтвердження понесених Товариством витрат на правничу допомогу у цій справі, позивач долучає: Договір про надання правничої допомоги; заявку про надання послуг за Договором правничої допомоги; платіжну інструкцію; Акт приймання-передачі послуг за Договором правничої допомоги.
З посиланням на відповідні норми просить суд стягнути із ОСОБА_1 судові витрати за надання ТОВ «Іннова-Нова» (попередня назва ТОВ «Іннова Фінанс») професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5 000 грн 00 коп.. Проводити розгляд цієї заяви без участі представника Товариства.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Жодних заяв не скерував.
Неприбуття сторін, відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви (клопотання).
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.
Дослідивши подану до суду заяву та матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у справі.
У рішенні суду зазначено, що у позові позивач зробив заяву про те, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК, після ухвалення рішення суду першої інстанції, протягом 5 днів, подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу разом з доказами підтвердження їх розміру.
Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» про ухвалення додаткового рішення подана вчасно.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп позивач долучає:
1. Договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (надалі перейменовано на «ІННОВА-НОВА») та адвокатом Андрущенком Михайлом Валерійовичем щодо надання послуг правничого характеру, зокрема щодо складання позовних заяв, відповідей на відзив та супроводу розгляду справи у судах.
3. Платіжну інструкцію № 4 від 22.12.2025 на підтвердження оплати наданих послуг адвокатом на суму 5 000 грн.
Також у матеріалах справи наявні документи на підтвердження повноважень представника Андрущенка М.В.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Статтею 270 ЦПК України, передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно із ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України).
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пункту 1,2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.112019 року у справі №902/347/18.
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Водночас, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Вирішуючи заявлене клопотання щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу у справі, суд доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи договір про надання правничої допомоги, акт про надані послуги та платіжна інструкція про оплату, доводять понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката Андрущенка М.В.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд також враховує, що вони безпосередньо пов`язані з розглядом справи, а також бере до уваги поведінку сторони позивача під час розгляду справи, яка не призводила до затягування розгляду справи.
Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у справі належить стягнути із відповідача ОСОБА_1 .
Позивач реалізував своє право на відшкодування понесених витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у спосіб та строки, визначені нормами ЦПК України.
Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не заявлено.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, представником позивача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу, суд оцінивши надані докази, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а отже вважає, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення понесених витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141- 142, 247, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 726/3949/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Додаткове рішення не проголошувалося відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя С. А. Асташев