ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1073/23 Номер провадження 22-ц/814/454/25Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув заяву адвоката Бойка Юрія Олександровича, представника ОСОБА_1 , про відвід колегії суддів: головуючий суддя Лобов О.А., судді: Дорош А.І., Триголов В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права довічного проживання в успадкованому житловому будинку та вселення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2024 року у провадженні колегії суддів Полтавського апеляційного суду у складі: головуючого судді Лобова О.А., суддів членів колегії: Дорош А.І., Триголов В.М., перебуває цивільна справа №542/1073/23 (номер провадження 22-ц/814/454/25) за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права довічного проживання в успадкованому житловому будинку та вселення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року закінчено підготовчі дії у справі. Справу призначено до судового розгляду на 11.12.2023 о 09:40.

11 грудня 2024 року адвокатом Бойком Юрієм Олександровичем, представником ОСОБА_1 , заявлено відвід колегії суддів: Лобову О.А., Дорош А.І. та Триголову В.М..

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка не оплачена судовим збором та не вирішено питання поновлення строку на апеляційне оскарження рішення. Вважає, що такі дії є очевидним проявом упередженості і необ`єктивності суду на користь відповідача у справі.

Також зазначає, що дії даної колегії суддів є втручанням у здійснення правосуддя колегією суддів у складі: Карпушина Г.Л., Панченка О.О., Пікуля В.П. та підриває авторитет правосуддя.

Перевіривши доводи заяви колегія суддів приходить до висновків про відмову в задоволенні заяви виходячи з такого.

Положеннями ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин 1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З поданої заяви про відвід судді вбачається, що заявник наперед не погоджується з прийнятими процесуальними рішеннями за участі колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії : Дорош А.І., Триголова В.М., що не може бути підставою для задоволення відводу та свідчить про його необґрунтованість.

Слід звернути увагу, що в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2023 року у справі №365/259/21 висловлено думку, що «Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за повторно поданою апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діяв адвокат Вак В. І., суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував, не звернув увагу на те, що у зв`язку із поверненням апеляційної скарги він не мав можливості усунути допущені недоліки при її первісному поданні і саме тому повторно звернувся з апеляційною скаргою упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань.

Колегія суддів зауважує, що можливість повторного подання апеляційної скарги у порядку частини сьомої статті 185 ЦПК України, передбачено законом, і таким правом законно скористався заявник.

Право на повторне подання апеляційної скарги та право на оскарження ухвали про повернення апеляційної скарги до суду касаційної інстанції є різними процесуальними правами за своєю суттю, вибір правозастосування якого належить до дискреції заявника.

Водночас неоскарження ухвали про повернення апеляційної скарги не звільняє суд обов`язку оцінити обставини подання апеляційної скарги вперше, обставини направлення/отримання ухвал суду апеляційної інстанції заявником та обставини подання апеляційної скарги повторно.

Верховний Суд звертає увагу на те, що, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження/повернення апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження, суди апеляційної інстанції мають враховувати обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності з метою уникнення надмірного формалізму, із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд також бере до уваги, що обсяг права на апеляційне оскарження рішення у справі, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи.

Обмеження доступу до суду апеляційної інстанції як складової права на судовий захист можливе лише з обов`язковим дотриманням конституційних норм і принципів, а саме пріоритетності захисту фундаментальних прав і свобод людини і громадянина, а також принципу верховенства права, відповідно до якого держава має запровадити таку процедуру апеляційного перегляду, яка забезпечить ефективність права на судовий захист на цій стадії судового провадження, зокрема, дасть можливість відновити порушені права і свободи особи та максимально запобігти негативним індивідуальним наслідкам можливої судової помилки суду першої інстанції.

Узагальнюючи наведене, необхідно дійти висновку, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження (з тих підстав та мотивів, якими обґрунтована оскаржувана ухвала), проявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, що є порушенням статті 2 ЦПК України щодо завдання та основних засад цивільного судочинства, а тому дійшов передчасного та помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.»

Матеріалами справи встановлено, що Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права довічного проживання в успадкованому житловому будинку та вселення задоволено.

Визнанано за ОСОБА_1 право довічного проживання в успадкованому ОСОБА_2 житловому будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та користування ним відповідно до покладеного на ОСОБА_2 обов`язку за заповітом ОСОБА_3 від 17.08.2012 року.

Вселено ОСОБА_1 до будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. (а.с.119)

Рішення суду оскаржено ОСОБА_2 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від11.07.2024 апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без руху з підстав несплати судового збору ( а.с.129-130)

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто скаржнику з підстав невиконання вимог ухвали Полтавського апеляційного суду від 11.07.2024. Роз`яснено, що в разі усунення недоліків апеляційної скарги скаржник має право повторно звернутись з апеляційною скаргою. (а.с.133-134)

Підтверджень отримання ухвали суду від 02.09.2024, про повернення апеляційної скарги, матеріали справи не містить.

Відповідно ч.7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

20.09.2024 ОСОБА_2 повторно подала апеляційну скаргу (а.с.140-145).

Як вбачається з додатку до апеляційної скарги ОСОБА_2 22.07.2024 сплатила судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1610,40 грн (а.с.149) і даний судовий сбір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, про що свідчить виписка про зарахування судового збору № 1463 (а.с.202)

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 посилалась на направлення до суду апеляційної інстанції листа від 24.07.2024 разом з квитанцією про сплату судового збору, а також наголошувала на залишення вказаного листа разом з квитанцією поза увагою при винесенні ухвали про повернення апеляційної скарги.(а.с.146-150)

Враховуючи наявні в матеріалах справах докази, ОСОБА_2 фактично не пропустила строки подачі апеляційної скарги, а тому у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави щодо вирішення питання для його поновлення.

Щодо доводів заяви про втручання колегії суддів у складі: головуючий суддя: Лобов О.А., судді учасники колегії: Дорош А.І., Триголов В.М., у здійснення правосуддя колегії суддів у складі: Карпушина Г.Л., Панченка О.О., Пікуля В.П. та підрив їх авторитету правосуддя, слід зауважити, що відповідно норм ЦПК України колегія суддів закінчила стадію апеляційного провадження постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги. Повторна подача апеляційної скарги передбачена нормами ЦПК України і відповідно до «Положення про автоматичну систему документообігу суду» та «Порядку автоматизованого розподілу справ між суддями» передачу справи раніше визначеному складу суду після визнання її неподаною та повернення не передбачено.

У зв`язку з наведеним слід визнати, що заява про відвід не є обґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись п.5 ч.1 ст. 36, ст.ст. 39, 40 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати заяву адвоката Бойка Юрія Олександровича, представника ОСОБА_1 , про відвід колегії суддів : головуючий суддя Лобов О.А., судді: Дорош А.І., Триголов В.М., необґрунтованою.

Питання про відвід колегії суддів: головуючий суддя Лобов О.А., судді: Дорош А.І., Триголов В.М. передати на розгляд іншому судді, визначеному у порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов