ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6129/25Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/1150/25 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

за участі секретаря судового засідання - Гичко К.С.,

представника апелянта - Пилипенка С.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» - ПИЛИПЕНКА Сергія Валентиновича про зупинення провадження у справі №607/6129/25 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2025 року, ухвалене суддею Дзюбичем В.Л., дати складення повного тексту не зазначено, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат в зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалами Тернопільського апеляційного суду від 03 та 27 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та, відповідно, призначено до розгляду на 29 грудня 2025 року.

26 грудня 2025 року до Тернопільського апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача Пилипенка С.В. про зупинення провадження у цій справі з підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України.

Мотивуючи доводи заяви вказує, що в провадженні Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду перебувала справа №754/511/23, правовідносини між сторонами у якій є подібними правовідносинам у даній справі.

Ухвалою від 30 квітня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі №916/735/23 з мотивів, що оскільки кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Вказує, що ухвалою від 25 червня 2025 року Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу №754/511/23 та призначила її до розгляду на 24 вересня 2025 року.

Таким чином вважає, що оскільки правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається, в частині вирішення питання щодо порядку застосування ч.2 ст.625 ЦК України та правовідносини у справі №754/511/23, яка перебуває на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного є подібними, тому провадження у ній підлягає зупиненню до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №754/511/23.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав подане клопотання, просив суд його задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі слід зупинити з таких підстав.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.10 ч.1 ст.252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Отже, підставою для зупинення провадження у справі може бути прийняття палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду до свого розгляду іншої справи у подібних правовідносинах (ст. 403 ЦПК України).

Установлено, що предметом спору у цій справі є стягнення із боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України у випадку наявності судового рішення про стягнення боргу за основним зобов`язанням, яке набрало законної сили, за обставин, коли таке рішення не може бути звернуте до виконання.

Як вбачається з реєстру судових рішень, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2025 року прийнято до розгляду справу №754/511/23 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних.

Згідно з вказаною ухвалою, 30 квітня 2025 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті 403 ЦПК України, зокрема, для відступу від висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі №916/735/23, про відсутність підстав для стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у зв`язку з тим, що можливість примусового стягнення кредитором вказаної заборгованості вичерпана.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Тому колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та з боржника рішенням суду стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (див. постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19 та від 29 листопада 2023 року у справі № 753/1527/22).

Натомість колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23 сформулювала інший правовий висновок щодо застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України.

У вказаній справі колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала на відсутність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин підтвердження такого боргу відповідним судовим рішенням, яке не може бути виконаним без вирішення питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що у випадку, якщо судовим рішенням вже стягнуто з боржника суму боргу, проте стягувач вичерпав можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий документ на виконанні не перебуває, зобов`язання вважається натуральним, а отже, стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, неможливе.

Констатуючи наявність підстав для прийняття справи до розгляду, Велика Палата Верховного Суду врахувала, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Аналіз матеріалів даної справи дозволяє зробити висновок, що правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі №754/511/23, яка перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України, необхідність застосування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів уважає за необхідне зупинити провадження у цій справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23.

Керуючись статтями 252, 253, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Клопотання задовільнити.

Зупинити провадження у справі № 607/6129/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання, до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №754/511/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 30 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді