Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6834/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового засідання-Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бровді Іван Андрійович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Стойка Світлана Миколаївна, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власностіна спадкове майно порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Стойка С.М., про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власностіна спадкове майно порядку спадкування за заповітом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер дідо позивача спадкодавець ОСОБА_3 .

За життя дідо позивача ОСОБА_3 побудував житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки КП «Виноградівського РБТІ» за № 780 від 16 листопада 2023 року, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належав спадкодавцю ОСОБА_3 . Правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами втрачено.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 склав заповіт, а саме 20 серпня 2019 року спадкодавець ОСОБА_3 заповідав все своє майно своєму онукові позивачу по справі ОСОБА_1 .

23 лютого 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Стойка С.М. із заявою на відкриття спадщини після смерті свого дідуся спадкодавця ОСОБА_3 . За результатами розгляду заяви зареєстрована спадкова справа у спадковому реєстрі за № 72046696 про що видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 75948633.

Також позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його діда ОСОБА_3 .

23 лютого 2024 року, у приватного нотаріуса Стойки С.М. відповідач отримав лист роз`яснення за № 96/02-14, згідно якого йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що позивач не надав правовстановлюючий документ на житловий будинок із надвірними спорудами, а також йому необхідно підтвердити родинний зв`язок, який вказує що спадкодавець ОСОБА_3 є дідом позивача ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно у судове засідання не з`явився, однак його представник ОСОБА_4 , подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти задоволення заявленого позову не висловила.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Стойка С.М., про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 67 років помер дідо позивача спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконкомом Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 08листопада 2019 року.

За життя дідо позивача ОСОБА_3 побудував житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки КП «Виноградівського РБТІ» за № 780 від 16 листопада 2023 року, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належав спадкодавцю ОСОБА_3 . Дворогосподарство, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 складається із житлового будинку із надвірними спорудами.

Правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами втрачено.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 видав заповіт, а саме 20 серпня 2019 року дідо позивача ОСОБА_3 заповідав все своє майно своєму онукові позивачу ОСОБА_1 .

23 лютого 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Стойка С.М. із заявою на відкриття спадщини після смерті свого діда- спадкодавця ОСОБА_3 . За результатами розгляду заяви зареєстрована спадкова справа у спадковому реєстрі за № 72046696, про що видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 75948633.

Також позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його діда ОСОБА_3 .

23 лютого 2024 року, у приватного нотаріуса Стойки С.М., відповідач отримав лист роз`яснення за № 96/02-14, згідно якого йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що позивач не надав правовстановлюючий документ на житловий будинок із надвірними спорудами, а також йому необхідно підтвердити родинний зв`язок, який вказує що спадкодавець ОСОБА_3 є дідом позивача ОСОБА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що дідо позивача ОСОБА_3 , у січні 2008 року, зареєстрував за собою право власності на житловий будинок із надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , про що йому видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. На даний час оригінал свідоцтва про право на нерухоме майно не зберігся, а наявна тільки його копія.

Щодо підтвердження родинних зв`язків, із яких можна було підтвердити, що позивач є онуком ОСОБА_3 , а відповідно ОСОБА_3 є дідом позивача ОСОБА_1 , про що свідчать свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження матері позивача та самого позивача. Однак у вказаних документах допущені помилки у прізвищі спадкодавця, його баби, а також матері позивача.

Так, 27 квітня 1976 року між спадкодавцем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, де подружжя отримало прізвище ОСОБА_5 , однак спадкодавець згідно паспорта громадянина України та свідоцтва про смерть мав прізвище ОСОБА_5 .

Натомість відповідач, згідно паспорта громадянина України є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 24 грудня 1997 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Матір позивача також записана як у свідоцтві про народження так у свідоцтві про шлюб як ОСОБА_6 .

Дані розбіжності виникли через те, що у свідоцтвах про народження свідоцтвах про шлюб, у період радянського союзу записувались прізвища на російській мові, що в подальшому стало причиною до змін прізвищ, як це було і з прізвищем ОСОБА_5 і ОСОБА_5 .

Згідно довідки за № 20.1-07/107 та довідки за № 20.1-07/108 від 16 лютого 2024 року старости Боржавського старостинського округу, спадкодавець ОСОБА_3 проживав разом із спадкоємцем позивачем ОСОБА_1 .

Також встановлено, що у власності спадкодавця ОСОБА_3 перебувало нерухоме майно, а саме житловий будинок із надвірними спорудами де згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» за № 780 від 16 листопада 2023 року, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами, де житловий будинок позначений під літерою А, площею 99 м2, під літерою Б, розміщена літня кухня площею 44,8 м2, під літерою В, розміщений сарай площею 12,6 м2, під літерою Г, розміщена вбиральня площею 1,6 м2, під №1 описані ворота 10,4 м., під №2 записані ворота 4,5 м., під № 3 знаходиться огорожа розміром 29,6 м.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідач, баба позивача, у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України із заявою про відкриття спадщини за законом після смерті чоловіка не зверталася.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 382 ч.2, ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Із вказаного вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя збудував житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 де згідно технічного паспорту житловий будинок позначений під літерою А площею 99 м2, під літерою Б розміщена літня кухня площею 44,8 м2, під літерою В розміщений сарай площею 12,6 м2, під літерою Г розміщена вбиральня площею 1,6 м2, під №1 описані ворота 10,4 м., під №2 записані ворота 4,5 м., під № 3 знаходиться огорожа розміром 29,6 м. Станом на час розгляду справи в суді, не зберігся оригінал правовстановлюючого документа на будинок. Крім того, спадкодавець 20 серпня 2019 року ОСОБА_3 заповідав все своє майно своєму онукові ОСОБА_1 . Онук прийняв спадщину оскільки на час смерті був зареєстрований і проживав разом із спадкодавцем.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлення факту, має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення його прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховним Судом України звернуто увагу на те, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами;.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлено, що відповідно до п.1 ст.273 ( 1502-06 ) ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Разом з цим для розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення або на обмін жилого приміщення. У разі відмови в задоволенні вимог про визнання права на жилу площу або на обмін жилого приміщення, заінтересована особа має право звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для задоволення заявленого позову.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконкомом Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 08 листопада 2019 року, є рідним дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_4 виданий 22 вересня 2022 року органом 2114, КПП НОМЕР_5 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_4 виданий 22 вересня 2022 року органом 2114, КПП НОМЕР_5 , на житловий будинок із надвірними спорудами, де згідно технічного паспорта, позначений під літерою А розміщений житловий будинок площею 99 м2, під літерою Б розміщена літня кухня площею 44,8 м2, під літерою В розміщений сарай площею 12,6 м2, під літерою Г розміщена вбиральня площею 1,6 м2, під №1 описані ворота 10,4 м., під №2 записані ворота 4,5 м., під № 3 знаходиться огорожа розміром 29,6 м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

ГоловуючийА. А. Надопта