провадження №2-з/991/47/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«31» грудня 2025 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючого: Шкодіна Я.В.,

суддів: Задорожної Л.І., Крикливого В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду заяву Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про забезпечення позову про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла заява Держави Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) Євтєєвої Ю.Е. про забезпечення позову до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованою частини актива та стягнення в дохід держави частини вартості цього актива.

Обставини, якими обґрунтована заява.

Заява обґрунтована тим, що за результатами опрацювання матеріалів моніторингу способу життя особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - старшого державного інспектора відділу митного оформлення 2 митного поста «Південний-порт» Одеської митниці ОСОБА_1., проведеного Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), прокурор САП звернувся до Вищого антикорупційного суду із позовною заявою в інтересах держави до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Предметом цього позову є прохання прокурора визнати необґрунтованою частину актива - 98,2 % транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, 2023 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 (вартість на дату набуття 2 760 000 грн), право власності на який після придбання зареєстровано за ОСОБА_2 , а після його смерті - за ОСОБА_1 , та стягнути з останнього в дохід держави 98,2 % вартості цього транспортного засобу, що становить 2 711 361,58 грн. Так, за твердженням позивача, ОСОБА_1 після придбання у липні 2023 року вказаного актива зареєстрував його на батька - ОСОБА_2 , а після смерті батька та прийняття спадщини у 2025 році - на себе, втім, упродовж всього часу ОСОБА_1 міг прямо чи опосередковано вчиняти щодо активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним. Як зазначено в позові, вказаний актив є необґрунтованим, оскільки наявна визначена ч. 2 ст. 290 ЦПК України різниця між вартістю актива та законними доходами ОСОБА_1 , адже упродовж досліджуваного періоду він не мав фінансової можливості придбати цей актив.

За твердженням позивача, невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову прокурора, у зв`язку з чим співмірним та адекватним є накладення арешту на рухоме майно, що є предметом спору та належать відповідачу. Так, враховуючи, що ОСОБА_1 , фактично придбавши автомобіль для себе, зареєстрував його на батька, то він розумів, що не мав законних доходів для придбання такого дороговартісного авто, хоча фактичне право розпорядження рухомим майном здійснював саме ОСОБА_1 . Отже, у разі незабезпечення цього позову шляхом накладення арешту на актив, що є предметом позову, існує ризик того, що ОСОБА_1 позбудеться (відчужить) спірний автомобіль (на цей час перебуває у його власності) іншим особам, що утруднить чи унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову прокурора, в тому числі з огляду на те, що, згідно з декларацією за 2024 рік, а також, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності ОСОБА_1 відсутні інші активи, які можуть у грошовому еквіваленті співвідноситися із оспорюваним активом, адже, відповідно до зазначеної декларації, ОСОБА_1 не має іншого майна, крім автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, 2023 року випуску. Крім того, у випадку задоволення позовної заяви прокурора, ОСОБА_1 підлягатиме звільненню з існуючого місця роботи з огляду на вимоги ч. 2 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим існує ризик відсутності інших законних регулярних доходів ОСОБА_1 , на які державний виконавець зможе звернути стягнення з метою виконання рішення суду в частині стягнення вартості актива. Отже, накладення арешту на актив, який є предметом спору, напряму пов`язаний із заявленими вимогами та є співмірним із ними, що відповідає ч. 3 ст. 150 ЦПК України. При цьому, на переконання позивача, накладення арешту на актив істотно не вплине на майнові права відповідача, оскільки він матиме змогу використовувати це майно упродовж дії заходів забезпечення позову.

Щодо розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення відповідача.

У своїй заяві прокурор також порушила питання про її розгляд без повідомлення відповідача, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , який упродовж тривалого часу є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, добре обізнаний з вимогами антикорупційного законодавства, достеменно знає про те, що НАЗК проводило стосовно нього відповідну перевірку, а отже здатний передбачити наслідки визнання активів необґрунтованими, тож з метою збереження актива може вжити заходів щодо його відчуження на користь інших осіб та за ціною значно меншою, ніж мінімальна ринкова, що може поставити під загрозу ефективність заходу забезпечення позову, враховуючи також те, що ОСОБА_1 набув актив через пов`язану особу, вчиняв заходи щодо надання вигляду законності набуття у власність майна, а отже знає способи і методи, як ефективно та швидко приховувати необґрунтовані активи.

Частина 5 ст. 153 ЦПК України надає суду право прийняти рішення про розгляд заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, без повідомлення відповідача, у разі якщо позивач у заяві наведе у достатньому обсязі дані про те, що внаслідок такого повідомлення ефективність заходу забезпечення позову може бути поставлена під загрозу.

Оцінивши доводи прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що нею у достатньому обсязі наведено дані стосовно того, що повідомлення відповідача про розгляд заяви про забезпечення позову може поставити під загрозу ефективність забезпечення позову, оскільки останній, з метою збереження активу, може у короткий строк вжити заходів з його відчуження на користь інших осіб, з огляду на що судом прийнято рішення про розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення ОСОБА_1 .

Позиція учасників у судовому засіданні.

Прокурор Євтєєва Ю.Е. звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання за її відсутності. Заяву про забезпечення позову підтримує і просить накласти арешт на актив, який є предметом спору - транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, 2023 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , та на праві власності належить ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову за відсутності прокурора без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка суду.

З матеріалів заяви та даних, на які посилається прокурор, ОСОБА_1 з 2021 року обіймає посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення 2 митного поста «Південний-порт» Одеської митниці (витяг з наказу Одеської митниці від 30 червня 2021 року №29-о), тобто є посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, а тому, відповідно до підпункту «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Зі змісту заяви, у липні 2023 року ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, набув транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, 2023 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , вартістю 760 000 грн, який після придбання зареєстрував на батька - ОСОБА_2 (родинні зв`язки підтверджуються данини договору про поділ спадщини від 26 жовтня 2025 року) на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 2023 року, а після смерті батька та прийняття спадщини у 2025 році - на себе. При цьому, ОСОБА_1 упродовж всього часу міг прямо чи опосередковано вчиняти щодо активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним, відомості про що (більш детальний зв`язок суб`єкта декларування із необґрунтованим активом), а також про фінансову неспроможність придбати спірний актив, зі змісту заяви, вказано у позові.

Колегія суддів, не надаючи оцінку доведеності тверджень про незаконне набуття активу, яке може бути здійснене під час розгляду позовної заяви по суті, на даному етапі лише констатує належність суб`єкта, до якого може бути пред`явлено позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Як вбачається зі змісту заяви та долучених до неї матеріалів, свідченням необґрунтованості актива позивач визначає той факт, що упродовж досліджуваного періоду ОСОБА_1 не мав фінансової можливості придбати цей актив. Так, за наведеними у заяві підрахунками, на початок періоду перевірки 01 січня 2023 року загальна сума заощаджень суб`єкта декларування та його дружини ОСОБА_3 становила 270 000 грн. Упродовж 2023 року ОСОБА_1 задекларував доходи власні та дружини у виді заробітної плати: ОСОБА_1 сукупно одержав 217 478,37 грн (з вирахуванням податків); ОСОБА_3 сукупно одержала 201 147,95 грн (з вирахуванням податків). Отже, загальна сума отриманих доходів ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_3 складає 418 626,32 грн. Станом на кінець періоду - 31 грудня 2023 року ОСОБА_1 задекларував готівкові заощадження його родини в сумі 320 000 грн (щорічна декларація ОСОБА_1 за 2023 рік). Отже, що станом на кінець періоду перевірки (31 грудня 2023 року) загальна сума заощаджень суб`єкта декларування та його дружини збільшилася на 50 тис. грн, тобто грошові заощадження з початку періоду перевірки не використовувалися для придбання спірного автомобіля, а навпаки накопичувалися. Упродовж 2023 року суб`єкт декларування та його дружина витратили із своїх банківських рахунків разом 319 987,90 грн. Отже, законний дохід подружжя за 2023 рік після вирахування податків та витрат, який ОСОБА_1 міг використати для придбання спірного актива становить 48 638,42 грн (заощадження подружжя на початок періоду 270 000 грн + доходи ОСОБА_4 418 626,32 грн - витрати ОСОБА_3 319 987,9 грн - заощадження подружжя на кінець періоду 320 000 грн). Враховуючи вартість набутого ОСОБА_1 автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, 2023 року випуску (2 760 000 грн), різниця із законними доходами становить 2 711 361,58 грн (2 760 000 грн - 48 638,42 грн). Як зазначила прокурор у заяві, детальний аналіз грошового потоку сім`ї ОСОБА_4 за 2023 рік, що доданий до позовної заяви, підтверджує вказані розрахунки, а також засвідчує, що станом на момент придбання (заощадження) актива подружжя ОСОБА_4 не мало фінансової змоги для цього (мало лише частково в сумі 48 638,42 грн).

При цьому, з наявних та додатково долучених прокурором відповідним клопотанням матеріалів прослідковується зв`язок суб`єкта декларування із необґрунтованим активом, посилання на що міститься в заяві про забезпечення позову. Так, у вказаному вище договорі купівлі-продажу автомобіля від 14 липня 2023 року та у додатку до нього серед контактних даних покупця зазначено номер телефону 0(63) 453 00 69, який ОСОБА_1 вказує як власний у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Крім того, ОСОБА_1 зазначає інформацію щодо транспортного засобу, який є предметом спору, зокрема у своїй щорічній декларації за 2023 рік на праві користування (датою набуття права 01 жовтня 2023 року). До того ж, згідно з інформацією Центральної бази даних МТСБУ, станом на 24 червня 2025 року, страхування цього транспортного засобу було здійснено саме ОСОБА_1 09 вересня 2023 року у страховій компанії ТДВ «СК «ГАРДІАН» та 10 серпня 2024 року у страховій компанії ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». За даними листа НАЗК від 12 вересня 2025 року про результати проведення моніторингу способу життя ОСОБА_1 , згідно з виписками AT «Райффайзен Банк», він сплатив штрафи за відповідними постановами, прийнятими за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за участі транспортного засобу, який є предметом спору, а також, відповідно до інформації Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, на цьому автомобілі був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 січня 2024 року у м. Одесі та стосовно нього 08 вересня 2024 року прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за фактом порушення правил ПДР м. Вінниці під час керування цим транспортним засобом.

Дослідивши подану прокурором заяву про забезпечення позову з додатками, колегія суддів зазначає, що її зміст та форма відповідає загальним вимогам ст. 151 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 290 ЦПК України, у тому числі в частині визначення (зазначення) вартості активу та без необхідності справляння судового збору, що вбачається з п. 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та висновків колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у постанові від 03 жовтня 2025 року у справі №991/8752/25.

Зазначені обставини, на переконання суду, дають можливість вважати, що вказаний у заяві актив, який, як зазначає прокурор, відповідає предмету позовної вимоги (ціна позову, про забезпечення якого просить заявник, становить 2 711 361,58 грн), може бути визнано необґрунтованим із стягненням частини його вартості (98,2%) в дохід держави, а тому є правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на актив, який є предметом спору (автомобіль марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2023 року випуску). Також колегія суддів враховує, що прокурором наведені достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позовної заяви у зв`язку з ризиками відчуження зазначеного актива, що, за твердженням прокурора, випливає з фактичних обставин справи (оформлення майна особи, уповноваженої на виконання функцій держави, на інших фізичних осіб, приховування факту володіння ним). Отже, колегія суддів погоджується з тим, що виконати рішення за рахунок активу, який є предметом судового розгляду, може бути складно, оскільки, передбачаючи можливість прийняття судом негативного для відповідача рішення, він може вжити заходів до його відчуження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог заявника та, як наслідок, про необхідність задоволення заяви про забезпечення цивільного позову. При цьому, колегія суддів вважає, що названий вище захід забезпечення позову є розумним та адекватним, а також таким, що застосований в спосіб, який не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та гарантує ефективність судового захисту в разі задоволення позову та не спричинить суттєвого порушення прав свобод та інтересів будь-яких осіб, оскільки прокурором не ставиться питання про позбавлення права відповідача чи інших осіб користуватися майном.

Тобто, заява про забезпечення позову відповідає положенням ЦПК України, при цьому колегія суддів звертає увагу, що питання щодо обґрунтованості викладених у ній доводів вирішуватиметься за результатом розгляду справи, відповідно до вимог ст. 291 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Однак, в даному випадку суд не вбачає підстав для зустрічного забезпечення, оскільки власник не обмежується у праві користування майном, а тому відсутні будь-які збитки, пов`язані із забезпеченням позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на актив, який є предметом спору, а саме: на транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, 2023 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Арешт накладається без заборони користування майном.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати заявнику та направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Роз`яснити, що, згідно зі ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Головуючий Я. Шкодін

Судді Л. Задорожна

В. Крикливий