Справа № 355/836/25
Провадження № 2/355/1334/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Бистрякової Анастасії Сергіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Бистрякова А.С. з позовною заявою у якій просить стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №102820638 від 13 листопада 2023 року в сумі 14512 гривень 40 копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 гривень 40 копійок під час подачі позовної заяви до суду.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 листопада 2023 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 102820638 , згідно умов якого відповідач отримала 4000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів стороною відповідача не було внесено жодного платежу. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач ОСОБА_1 зі свого боку умови договору не виконав. Враховуючи ці обставини умови чинного законодавства та п.п.3.2.6. кредитного договору №102820638 від 11 листопада 2023 року -позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. П.7.1 кредитного договору №1 листопада 2023 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладання в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи кредитний договір сторони вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторона відповідача, підписала договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після укладення договору він був розміщений в особистому кабінеті відповідача, якому були перераховані кошти відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника.

26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26 березня 2024 року відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №102820638 від 13 листопада 2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 .. Сума заборгованості за Кредитним договором №102820638 від 13 листопада 2023 року було передано ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26 березня 2024 року. Сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 становить 14512 гривень 40 копійок з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить-4000 гривень, прострочена заборгованість за сумою відсотків становить -10232 гривень 40 копійок, прострочена заборгованість за комісією становить-280 гривень. Стороною позивача проведена роботу, щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: відповідачу було направлено письмову претензію про погашення кредитної заборгованості.

27 жовтня 2025 року ухвалою Баришівського районного суду заочне рішення за заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. було скасовано з тих підстав, що відповідач не погоджується з нарахуванням відсотків згідно з п.1 договору про споживчий кредит сума кредиту становить 4000,00 гривень. Загальний строк кредиту 105 днів: з яких пільговий період 15 днів (з 13 листопада 2023 року по 28 листопада 2023 рік включно), проценти які становить 1.16% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Поточний період 90 днів (з 28 листопада 2023 року по 26 лютого 2024 року) проценти яких становить 3.5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Також відповідно п.п.1.5.1 кредитор стягує 7% комісії одноразово в момент видачі кредиту.

Вона вважає, що проценти стягнуті з відповідача є несправедливими оскільки Закон України встановлює обмеження на максимальну відсоткову ставку за мікрокредитами. Згідно із Законом України №3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року , максимальна денна процентна ставка за мікрокредитом не може перевищувати 1% на день Зміна в законі запроваджується поступово, спочатку було дозволено ставка до 2.5% на день, протягом перших 150 днів, а потім до 1.5% на день протягом наступних 120 днів.

Крім того підлягає визнанню недійсним п.1.5.1 договору позики, який встановлює комісію за видачу кредиту у розмірі 7% від суми позики, що становить 280 гривень. В договорі має бути чітко зазначено, які саме послуги надаються фінансовою установою за видачу кредиту, проте у пункті 1.5.1 договору позики не зазначено перелік та обсяг послуг, які надаються фінансовою установою за таку плату. Отже виплата відповідачем 7% від суми позики, що становить 280 гривень, що передбачено графіком платежів, є несправедливим, таким що порушує принцип добросовісності, створює істотний дисбаланс у сторін, та явно завдає шкоду позичальнику. Відповідно до п.1.3 Договору кредит надавався строком на 105 днів. Згідно з анкетою-заявою на кредит строк кредитування зазначено 15 днів з 13 листопада 2023 року по 28 листопада 2023 рік. У довідці про прийняття рішення по заяві відповідачу ОСОБА_1 було погоджено умови кредитування в яких зазначено строк кредитування 15 днів. Проте фактично кредитором було надано кошти на значно довший період без отримання письмової згоди позичальника на зміну строку, що є істотним порушенням договірних умов.

Представник позивача від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до судового засідання не з`явився однак повідомив про можливість розгляду прави за його відсутністю, позовні вимоги підтримує просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився був належно повідомлений про час, місце розгляду справи з довідки про причину повернення поштового конверта вказано, за закінченням терміну зберігання, також повідомлявся через електронну пошту адресу якої вказав у заяві ІНФОРМАЦІЯ_1 причину неявки не повідомив, яку слід вважати неповажною. Відзиву до суду надано не було.(а.с.63-64)

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.

Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе часткове задоволення позовних вимог з таких підстав а саме:

Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

На підставі ч.1ч.7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

З копії заяви на отримання кредиту №102820638 від 13 листопада 2023 року з якої слід, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до сторони ТОВ «Мілоан» про надання йому кредиту для задоволення особистих потреб вказавши свої анкетні дані, місце проживання, свою платіжну картку на яку має бути перерахована сума кредиту MASTERCARD DEBIT STANDARD НОМЕР_1 банк, що випустив картку: НОМЕР_2 , номер телефону НОМЕР_3 (а.с.14)

З копії анкети-заяви на кредит №102820638 слід, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Мілоан» про надання кредиту у сумі 4000,00 гривень з нарахуванням одноразової ставкою 7 відсотків від суми кредиту за договором, комісії 280,00 гривень, процент за користування 696,00 гривень. Строк кредиту-15 днів з 13 листопада 2023 року. Дата повернення кредиту 28 листопада 2023 року. Сума до повернення 4976 гривень(а.с.15 зворотна сторона аркуша)

З копії прийняття рішення по заяві 102820638 слід, що було винесено рішення погодження відповідачу ОСОБА_1 про надання кредиту на суму 4000,00 гривень, строком на 15 днів, комісія за надання 7%, ставка процентна 1.16% за кожний день користування.(а.с.16)

З копії довідки генерального директора ТОВ «Мілоан» Вініченка О.В. слід, що на номер телефона НОМЕР_3 , 13 листопада 2023 року був відправлений одноразовий ідентифікатор 955058, для підписання акцепт (договір) позичальником.(а.с.15)

З копії договору про споживчий кредит №102820638 від 13 листопада 2023 року слід, що ТОВ в подальшому кредитодавець та відповідач ОСОБА_1 , уклали договір про споживчий кредит з якого сторона позивача зобов`язалась передати грошові кошти стороні відповідача, в свою чергу відповідач ОСОБА_1 зобов`язався отримати грошові кошти, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, повернути кредитні кошти які надавались загальним строком на 105 днів з 13 листопада 2023 року сума кредиту 4000,00 гривень, пільговий період складає 15 днів з дати видачі кредитних коштів, поточний період 90 днів, що настає який закінчується 26 лютого 2024 року, стандартна процентна ставка 1.16 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду кредитні кошти надаються позичальнику без готівкою на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .(а.с.8-13)

З копії платіжного доручення 76439652 від 13 листопада 2023 року слід, що ТОВ «Мілоан» відповідачу ОСОБА_1 , перерахував грошові кошти у сумі 4000,00 гривень на картку НОМЕР_1 (а.с.16 зворотна сторона аркушу)

З копії виписки з особового рахунку за кредитним договором №102820638 від 13 листопада 2023 року слід, що сума заборгованості станом на 27 березня 2025 року складає 14512 гривень 40 копійок.(а.с.18)

З копії договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26 березня 2024 року слід, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відступило право вимоги до кредиторів за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові грошові вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.(а.с.18 зворотна сторона аркушу-23)

З копії акту передачі реєстру боржників від 26 березня 2024 року до договору відступлення вимоги №106-МЛ/Т слід, що ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» реєстр боржників в кількості 3210 загальна сума боргу 49632612 гривень 26 копійок.(а.с.23 зворотна сторона аркушу)

З копії платіжної інструкції слід, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перерахувала грошові кошти ТОВ «Мілоан» у сумі 1665964,71 гривень за відступлення прав вимоги за договором №106-МЛ/Т від 26.03.24 року. (а.с.25)

З копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №106-МЛ/Т від 26 березня 2024 року слід, що відповідач ОСОБА_1 знаходиться у реєстрі за номером 2070, загальна заборгованість становить 14512,40 гривень.(а.с.25 зворотна сторона аркушу)

З копії претензій слід, що новий кредитор в особі ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» повідомила відповідача ОСОБА_1 про зміну кредитора та необхідність повернення боргу.(а.с.26)

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Сторона позивача уклала договори відступлення право вимоги з кредитором відповідача ОСОБА_1 на підставі яких зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт (кредитори) відступить факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом проценти.

Як слід за ст. 1077 ЦПК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З ст.514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Отже, сторона позивача, яка має право на господарську діяльність з надання фінансових послуг, отримала право на витребування кредитних коштів з відповідача ОСОБА_1 .. Сторона позивача скористалась своїм правом на отримання також і процентів за використання цими коштами. Відповідач не отримавши повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості. У суду не виникло сумніву у порушенні закону з боку сторони позивача оскільки відповідач не виконав укладені ним договори з кредиторами своєчасно не повернув кредитні кошти та проценти за користування кредитними коштами. З таких підстав позовні вимоги позивача законні та підлягають в цій частині задоволенню.

Стосовно прострочення заборгованості за комісією яка становить 280 гривень і сторона позивача наполягає на її стягнення з відповідача суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині заявлених позовних вимог.

Стосовно цього питання у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зроблено правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (надалі також Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1та ч.2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2422.40 гривень було задоволено частина позовних вимог яка складається 14512.4 гривень позовних вимог, задоволено 14232 гривень 40 копійок (14232.40х100%):14512.40=98,07%, судовий збір 2422.40 гривень задоволено 98.07%, (2422.40х98.07%):100%= 2375.60 гривень, що підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2 ,4, 12, 13, 81, 89, 128, 141, 223, 229, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.6, 205, 207, 526, 625, 626, 628, 638, 639, 1048,1050,1052,1054,1082 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Бистрякової Анастасії Сергіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованість за кредитним договором №102820638 від 13 листопада 2023 року в сумі 14232 (чотирнадцять тисяч двісті тридцять дві) гривень 40 копійок на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ( адреса:79018 місто Львів вулиця Смаль-Стоцького 1 корпус 28 IBAN НОМЕР_5 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614).

В іншій частині заявлених позовних вимог у сумі 280 (двісті вісімдесят) гривень відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ( адреса:79018 місто Львів вулиця Смаль-Стоцького 1 корпус 28 IBAN НОМЕР_5 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) 2375(дві тисячі триста сімдесят п`ять)гривень 60 копійок сплачений судовий збір під час подачі позовної заяви до суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд Київської області.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2025 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов