Провадження 2-др/193/1/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
(заочне)

03 січня 2025 рокуСофіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Томинця О. В.,
за участю секретаря судового засідання Оселедець О. І.,
розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в сел.. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області заяву представника позивача Терещенко Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі 322 340, 36 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахуноку відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 12000 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Під час розгляду вказаної цивільної справи представником позивача Терещенком Д.В. заявлено клопотання про вирішення питання судових витрат щодо понесених позивачем під час розгляду даної справи будуть подані стороною позивача на протязі п`яти днів з дня ухвалення рішення.

17 грудня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача Терещенко Д. В., про ухвалення додаткового рішення у справі № 193/897/24, у якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо судових витрат понесених ним під час розгляду справи.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, згідно заяви просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, заперечень проти розміру судових витрат не направив, заяви про прични його неявки теж не надіслав.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що згідно змісту позовної заяви поданої до суду, представник позивача просив суд стягнути з відповідача, окрім матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, стягнути також судові витрати та витрати на проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 5403/24 від 27.03.2024 у розмірі 2800 грн..

Щодо стягнення судових витрати на правову допомогу.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Таким чином для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Так в підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача Терещенком Д. В. до матеріалів основного позову було подано лише попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат сторони позивача, поданого у порядку передбачений ст.. 134 ЦПК України, при дослідженні якого вбачається, що на дату подання позову (17.05.2024) всього витрати на правову допомогу і витрати адвоката складає у розмірі 7 100 грн., які складаються із наступних послуг адвоката, таких як: проведення первинної консультації, вартість якої складає 1 000 грн., складання та направлення адвокатського запиту до страхової компанії та отримання відповідей на цей запит, вартість якої складає 2000 грн., а також складання позовної заяви та направлення її до суду, вартість якої становить 4 000 грн., та витрати адвоката пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 100 грн. (а.с. 49).

Окрім того, представником позивача в підтвердження своїх повноважень було долучено до матеріалів справи також ордер на надання правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВХ № 002366, аналізуючи його вбачається, що він був виписаний на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 22.02.2024, однак самого договору до суду подано не було (а.с. 53,54).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженіта доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таку правову позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.

Так, статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, але при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо, оскільки при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, в матеріалах якої наявний лише попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, навіть під час подання заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача так і не було подано ні договору про правову допомогу, ні інших доказів в підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу визначеного вищевказаним розрахунком, слід зауважити, що орієнтовний розрахунок долучений до матеріалів справи є приблизним та таким, що може під час розгляду справи змінюватися, як у бік його збільшення, так і у бік його зменшення в залежності від обставин справи, які можуть виникнути під час розгляду справи тощо, про які позивач на стадії подання позову може і не знати, тобто сторона позивача під час подачі позовної заяви планує понести у визначеному розмірі судові витрати, однак вони є не точними та не конкретизованими.

У постанові від 28 вересня 2023 року у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у справі №922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що витрати ОСОБА_1 на професійну правову допомогу в суді не підтвердженні достатніми, належними та допустимими доказами, зокрема, представником заявника не надано ні акту приймання-передачі послуг, ні договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат на проведення експертизи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК (ст. 141 ЦПК України в чинній редакції) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ВПВС від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою встановлення матеріального збитку, до подачі позову до суду, позивачем проведено експертне дослідження судовим експертом Дроздовим Ю. В. згідно вимог договору від № 21 від 22.02.2024, який був підписаний сторонами та виконаний виконавцем і відповідно було сплаченого витрати на проведення такого дослідження згідно платіжної інструкції № 0.1.1 від 23.02.2024 у сумі 2800 грн. (а.с. 44, 1). Тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки воно було проведено з метою визназначення розміру завданих збитків внаслідок ДТП.

Щодо вирішення питання про стягнення судового збору.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так при зверненні до суду позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди завданих внаслідок ДТП у розмірі 322 340, 36 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., загальна сума завданих збитків становить 342340,36 грн., що становить ціну позову.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, визначено, що ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог.

Таким чином при зверненні до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі визначений п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», тобто 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з огляду на що судовий збір за вказану позовну заяву становить у розмірі 3 423,40 грн..

Однак, позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджено довідкою МСЕК серії 12 ААГ за № 576849, причиною інвалідності стала травма, поранення які пов`язані із захистом Батьківщини. Вказана група встановлена безстроково.

Враховуючи, що рішенням суду від 09.12.2024 позов було задоволено частково: стягнуто із відповідача на користь позивача в рахунок матеріальної шкоду завдана внаслідок ДТП у сумі 322 340,36 грн, а моральну шкоду стягнуто у розмірі 12 000 грн., загальна сума задоволених позовних вимог становить у розмірі 334 340,36 грн., таким чином із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеної суми позовних вимог, а саме у розмірі 3 343,40 грн. (334 340,36 грн х 3 423,40 грн. : 342 340,36 грн.).

Керуючись ст. 134, 137, 141, 258, 259, 270 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 5403/24 від 27.03.2024 у розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 3 343 (три тисячі триста сорок три) гривні 40 копійок.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, - відмовити.

Додаткове заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд додаткового заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд додаткового заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити додаткове заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд додаткового заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Додаткове заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: адреса: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 03 січня 2025 року.

Суддя О. В. Томинець