ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/753/25 Справа № 233/1563/24 Суддя у 1-й інстанції - Мартишева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м.Кривий Ріг

справа № 233/1563/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2024 року, яке ухвалено суддею Мартишевою Т. О. у м. Костянтинівка Донецької області та повне судове рішення складено 13 серпня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду с позовом до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, який обґрунтований наступним.

З 21 серпня 1986 року до 11 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 працював на посаді майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 .

11 січня 2024 року позивач звільнений з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» у зв`язку виходом на пенсію за віком.

При цьому вважає, що при його звільненні відповідач порушив вимоги ст. 116 КЗпП України щодо проведення повного розрахунку.

Так, в останній день роботи 11 січня 2024 року позивач мав отримати розрахунковий лист з розрахунками на день звільнення, наказ про звільнення, розрахунковий лист і трудову книгу, а отримав на картковий рахунок сплату невідомої суми, що є порушенням трудового законодавства.

Позивач зазначає, що розрахунок середнього заробітку для оплати матеріальної допомоги при виході на пенсію в розмірі 4 середніх заробітків відповідач зробив за останні 2 місяці, а не за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання матеріальної (грошової) допомоги, що є порушення п.2 Порядку № 100 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року зі змінами в редакції від 12 вересня 2023 року.

Після звернення позивача до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» від 21 лютого 2024 року роботодавцем було проведено перерахунок середнього заробітку за 12 місяців і 27 лютого 2024 року було доплачено ще частину матеріальної допомоги при виході на пенсію, без пояснень що це за сума, які податки з неї взяті, тощо.

На думку позивача, навіть після такого перерахунку розрахунок проведено з порушенням Порядку № 100, не у повному обсязі.

Також позивач не згоден з обґрунтуванням АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» по не включенню «Премії за роботу в зоні ризику» в розрахунки середніх заробітних плат за 2023 рік. Всі роботи, які виконувались кожен день за місяці 2023 року, фіксуються в журналі «Обліку робіт за нарядами й розпорядженнями», якій веде Диспетчер району електромережі, відповідно його посадових обов`язків, і відповідно всі роботи, що виконувались бригадою під керівництвом позивача, зафіксовані в цьому журналі та вони всі входять в постійні обов`язки майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній. Ніяких окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній не було, це не відповідає дійсності.

Вважає, що премія за роботу в зоні ризику мала системний характер, а не одноразовий характер, і тому повинна враховуватися в розрахунках середніх заробітків.

Також позивач вказує, що відповідачем не сплачено подвійну оплату за роботу в неробочі дні за 2022 рік і за 2023 рік. Оплату за роботу в неробочі дні зроблено в одинарному розмірі, що є порушенням ст.72 КЗпП України. З цього питання позивач звернувся до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» з заявою від 04 січня 2024 року та повторною заявою від 04 лютого 2024 року. Відповідь була отримана 05 лютого 2024 року, АТ « ДТЕК Донецькі електромережі» підтвердило роботу позивача в неробочі дні, в доплаті до подвійного розміру було відмовлено, запропоновано скористатися вихідними днями, при цьому, на момент отримання відповіді позивач вже не працював у товаристві.

Розрахунки середнього заробітку для виплати компенсації за невикористані дні відпустки й середнього заробітку для нарахування матеріальної допомоги при виході на пенсію здійснено без урахування доплати за роботу в неробочі дні за 2023 року і премії за роботу в зоні ризику, що не відповідає вимогам і є порушенням Порядку № 100 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року зі змінами в редакції від 12 вересня 2023 року.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 50 201,38 грн, з яких: доплата до подвійного розміру за роботу в неробочі дні за 2022 і 2023 року - 9 217,72 грн, доплата компенсації за невикористані дні відпусток - 11 565,20 грн, доплата матеріальної допомоги при виході на пенсію - 29 418,46 грн, зобов`язати АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки, починаючи з 11 січня 2024 року з розрахунку середньоденного грошового забезпечення по день винесення судового рішення та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2024 року позов задоволено частково, зобов`язано АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 12 січня 2024 року по 27 лютого 2024 року включно в розмірі 42 154 грн 53 коп, з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 735 грн 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови стягнути з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованості по заробітній платі в розмірі 50 201,38 грн, з яких: доплата до подвійного розміру за роботу в неробочі дні за 2022 і 2023 року - 9 217,72 грн, доплата компенсації за невикористані дні відпусток - 11 565,20 грн, доплата матеріальної допомоги при виході на пенсію - 29 418,46 грн та ухвалити нове рішення по справі про задоволення вказаних позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що додані до матеріалів справи відповідачем таблиці, розрахунки, складені та підписані відповідачем, є внутрішніми документами товариства та не відображають первинних даних для нарахування та виплати необхідних сум, а тому не є належними та допустимими доказами. Крім того, роблячи висновки про відмову в задоволенні позовних вимог в частині виплати подвійної оплати за роботу в вихідний день спирається на те, що про необхідність залучення до роботи у вихідний день позивач повідомлявся засобами телефонного зв`язку, про що пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який зазначив, що по телефону отримував згоду позивача, доводив до відома задачі, які треба виконати, тощо. При цьому, судом не встановлено, а з боку відповідача не було підтверджено документально, що свідок ОСОБА_3 є безпосереднім керівником позивача, до функціональних обов`язків якого входить організація та контроль виконання аварійно - відновлювальних робіт, у тому числі у вихідний день, оформлення та визначення оплати таких робіт та функція повідомлення працівників підлеглих бригад, до яких належить і бригада в якій працював ОСОБА_1 .

Позивач зауважує, що належних та допустимих доказів на підтвердження доводів представника відповідача про ознайомлення позивача з наказами від 18 листопада 2022 року № 450-ОД, 02 грудня 2022 року № 471/1-ОД, 09 грудня 2022 року № 476-ОД, 23 грудня 2022 року № 487-ОД, 10 лютого 2023 року № 75-ОД, 31 березня 2023 року № 139-ОД, 26 травня 2023 року № 227-ОД, 30 червня 2023 року № 283-ОД, 07 липня 2023 року № 297-ОД, 01 вересня 2023 року № 395-ОД суду надано не було.

Доказів на підтвердження наявності згоди ОСОБА_1 з встановленим порядком та розміром оплати у вихідні дні, на що безпосередньо посилається представник відповідача та свідок, матеріали справи не містять.

Тільки твердження з боку відповідача про повідомлення засобами телефонного зв`язку не можуть бути прийняті судом як достовірні, належні та допустимі, оскільки не відповідають визначенням, встановленим статтями 77-79 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції, дослідивши накази АТ «ДТЕК Донецькі електромережі»: наказ № 395-ОД від 01 вересня 2023 року, наказ № 297-ОД від 07 липня 2023 року, наказ № 283-ОД від 30 червня 2023 року, наказ № 227-ОД від 26 травня 2023 року, наказ № 139-ОД від 31 березня 2023 року, наказ № 75-ОД від 10 лютого 2023 року, наказ № 487-ОД від 23 грудня 2023 року, наказ № 476-ОД від 09 грудня 2022 року, наказ № 471/1-ОД від 02 грудня 2022 року, наказ № 450-ОД від 18 листопада 2022 року, посилаючись на норми закону, які встановлюють протилежний порядок компенсації роботи у вихідні дні, безпідставно встановив, що оплата роботи у вихідні дні у визначеному зазначеними наказами розмірі проведена відповідачем, що відображено у наявних у матеріалах справи розрахункових листах.

Позивач наполягає на тому, що положеннями статті 107 КЗпП України передбачено, що робота у святковий і неробочий день (частина 4 статті 73) оплачується у подвійному розмірі: відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки: працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Суд не звернув увагу що товариством в порушення встановлених законодавчих норм було визначено розмір компенсації працівникам за роботу в вихідний день вже після 19 липня 2022 року, бо долучені до матеріалів справи відповідачем накази зазначені вище створені ним в 2023 році, коли норма статті 72 КЗпПУ діє в редакції, що передбачає, що робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Зауважує, що з наведеними вище наказами товариства позивача не було ознайомлено у встановленому законом порядку, а оплату в будь-якому розмірі такої роботи або пропозиція надання іншого дня відпочинку з боку відповідача доведено не було.

При визначенні розміру матеріальної допомоги при виході на пенсію судом першої інстанції не врахував, що середньодобовий заробіток мав скласти 1 271,61 грн, а не 1 236,84 грн, як розрахували в АТ «ДТЕК Донецькі електромережі». Матеріальна допомога при виході на пенсію мала скласти 109 765,38 грн, а сплатили 106 764, 04 грн (11 січня 2024 року сплачено 100 678,58 грн та доплачено 27 лютого 2024 року 6 085,46 грн). На день подачі апеляційної скарги АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» не сплатили ще 3 001,53 коп матеріальної допомоги при виході на пенсію.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу в зарахуванні в розрахунок середнього заробітку «Премії за роботу в зоні ризику» послався на Додаток 7 до Колективного договору товариства за 2017- 2018 роки, накази про виплату премії за роботу у зоні ризику від 01 квітня 2023 року №145/1-ОД - у розмірі 80 грн за 1 год. виконання робіт у м. Костянтинівка; від 26 травня 2023 року № 225-ОД, 30 червня 2023 року №289/2-ОД, 31 липня 2023 року № 328-ОД, 26 серпня 2023 року № 373-ОД, 29 вересня 2023 року № 428-ОД, 03 жовтня 2023 року № 454/2-ОД, 03 листопада 2023 року № 492-ОД, 01 грудня 2023 року № 528-ОД, - у розмірі 40 грн за 1 год. виконання робіт у регіоні, де проходять активні бойові дії за додатками. При цьому, додані відповідачем накази не містять чіткого визначення одноразовості роботи в зоні ризику, така робота мала систематичний характер, про свідчать щомісячні накази. Такі накази про преміювання відповідачем видавались окремо кожного місяця не як підтвердження одноразовості виконуваної роботи, а як підстава для нарахування бухгалтерієй товариства відповідних виплат.

Позивач вказує, що з розрахункових листів видно що премія за роботу в зоні ризику була системна, сплачувалась кожен місяць, тому мала бути врахована при розрахунках середньодобового заробітку і не була за виконання окремих доручень одноразового характеру, як стверджував відповідач. Журнал обліку роботи по нарядах і розпорядженням свідчив про те, що бригада під керівництвом позивача не виконувала ніяких окремих доручень одноразового характеру, на що суд не звернув уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», обіймав посаду майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній, 11 січня 2024 року звільнений з посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КзпП України, що підтверджується відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 21 серпня 1986 року, копією наказу про звільнення № 13-к від 11 січня 2024 року.

Відповідно до Посадової інструкції майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній Регіону електричних мереж АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», затвердженої 22 червня 2021 року, метою майстра бригади з ремонту та експлуатації КЛ є: утримування в справному стані виробничих будівель і споруд енергооб`єктів, забезпечення максимальної економічності і надійності електропостачання та організації роботи бригад з ремонту та експлуатації кабельних ліній 0,4-6-10кВ без аварій і травматизму працівників. Майстер бригади з ремонту та експлуатації КЛ безпосередньо підпорядкований провідному інженеру регіону електричних мереж. Визначено завдання та обов`язки посади: здійснення згідно з чинними законодавчими і нормативними актами, які регулюють виробничо-господарську діяльність підприємства, керівництво бригадою. З посадовою інструкцією ознайомлений позивач ОСОБА_1 02 липня 2021 року.

Згідно розрахункового листа за січень 2024 року позивача повідомлено про нараховані та виплачені суми при звільненні, з урахуванням компенсації за невикористані відпустки, одноразової допомоги при звільненні; всього нараховано 172 859, 59 грн; сума до виплати склала 139 096, 27 грн.

На підтвердження повідомлення позивача про суми розрахунку останнім надано до матеріалів справи скріншот повідомлення у додатку вайбер від 15 січня 2024 року.

На підтвердження отримання 26 січня 2024 року від відповідача копії наказу про звільнення, письмового повідомлення про нарахування, трудової книжки позивачем додано до матеріалів справи скріншот з застосунку «Нова пошта».

Згідно розрахункових листків позивачу ОСОБА_1 за період листопада 2022 року по лютий 2023 року була нарахована і виплачена доплата за роботу у зоні ризику, щомісячно; у березні 2023 року - матеріальна допомога співрПризвВіськСл (співробітникам, призваним на військову службу); з квітня 2023 року по грудень 2023 року - премія за роботу у зоні ризику, щомісячно.

З таблиць відповідача вбачається, що розмір нарахованої позивачу оплати/доплати до середнього заробітка, винагороди при звільненні за базовим періодом листопад - грудень 2023 року склав 100 678,58 грн; - компенсація за невикористану відпустку при звільненні (за поточний рік), 1 день, становить 904, 28 грн; - компенсація за невикористану відпустку під час звільнення 2023 (за поточний рік), 12 днів, становить 10 851, 36 грн; - компенсація за невикористану відпустку під час звільнення 2023 (за минулі періоди), 45 днів, становить 40 692, 60 грн.

Згідно із розрахунку матеріальної допомоги ОСОБА_1 при виході на пенсію за базовим періодом - січень-грудень 2023 року, сума оплати/доплати середнього заробітка, винагороди при звільненні склала 106 764,01 грн; включено у виплату 11 січня 2024 року - 100 678, 58 грн; залишок (з урахуванням податків) - 6 085, 46 грн.

Відповідно до довідки АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» № 89/1857-вих від 05 лютого 2024 року про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, розмір нарахованої позивачу ОСОБА_1 заробітної плати за період часу з січня по грудень 2023 року склав 432 858, 57 грн.

За довідкою відповідача загальна сума заробітку за 12 місяців 2023 року (компенсація за невикористану відпустку під час звільнення 2023р) складає 330 063,63 грн, та враховує: - оклад, - доплата за шкідливі та тяжкі умови праці, - доплата за роботу у зоні ризику, - оплата роботи у вихідні дні, - оплата щорічної відпустки, - премія за підсумками роботи за місяць, - премія за підсумками роботи за виконання показників у попередній період, тощо.

Не включені до розрахунку середньої заробітної плати згідно довідки відповідача: - внески ДМС, - винагорода праці одноразова, - матеріальна допомога співрПризвВіськСл, - премія за роботу в зоні ризику, - винагорода до ювілейних дат, - винагорода до святкових і пам`ятних дат.

21 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звертався на адресу відповідача з заявою щодо роз`яснення підстав, з яких для розрахунку середнього заробітку для виплати матеріальної допомоги при виході на пенсію згідно Колективного договору 4 середніх заробітка узято період 2 місяці, а не 12 місяців, як передбачено Положенням № 100. Також, просив пояснити, чому у розрахунку не взято премію за роботу у зоні ризику та які виплати ще виключені з розрахунку середнього заробітку.

Листом від 27 лютого 2024 року за вих. № 89/3384-вих відповідачем позивача повідомлено, що згідно Постанови № 100 були внесені зміни розрахунку середнього заробітку для оплати матеріальної допомоги згідно Постанови № 957. Згідно змін розрахунок проводиться виходячи із виплат за 12 календарних місяців, попередніх місяцю надання матеріальної допомоги. Зміни у системі були виконані, але у випадку позивача розрахунок був виконаний по старому алгоритму, скоріш за все, був збій в системі. Було проведено перерахунок середнього заробітку відповідно до змін, донараховано суму одноразової допомоги при виході на пенсію та 27 лютого 2024 року зараховано на рахунок позивача - 4 898, 80 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати на виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 12 січня 2024 року по 27 лютого 2024 року включно в розмірі 42 154 грн 53 коп, з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів, та відсутністю правових підстав для задоволення іншої частини позовних вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності дост. 93 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цимКодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно вимог України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме, основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною першою статті 9-1 КЗпП України визначено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Згідно пунктів 6, 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій, заохочувальні виплати, винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями є «додатковими складовими заробітної плати». При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

На підставі ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Стаття 21 Закону України «Про оплату праці» визначає, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Як зазначалося вище,статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати та визначено, що премії віднесені до додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, які у відповідності дост. 15 Закону України «Про оплату праці», встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Тобто, встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску працівника в загальний результат роботи. Премія є засобом заохочення працівника та не є обов`язковим платежем, хоча і входять до структури заробітної плати.

Вказана правова позиція, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах у справі № 524/2418/17 від 23.10.2019 року, у справі №200/15537/15-ц від 13.03.2019 року.

Статтями 10-13 Кодексу законів про працю України встановлено, що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників а уповноважених ними органів.

Колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю.

Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства, установи, організації в межах компетенції цих підрозділів. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, формування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

Згідно із п. 4.1 Колективного договору укладеного між генеральним директором ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та трудовим колективом в особі голови об`єднаної організації профспілки працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», підписаного та зареєстрованого відділом праці УПСЗН Краматорської міської ради 02 серпня 2017 року, реєстраційний номер 06-18/173, із змінами і доповненнями, зобов`язаннями власника визначено встановлення періоду робочого часу для оплати праці - місяць, в межах затвердженого балансу тривалості робочого часу на відповідний місяць. Забезпечення тривалості робочого часу для працівників товариства 40 годин на тиждень (п. 4.2). Вихідними днями встановлено: суботу та неділю, тощо (п. 4.9).

Відповідно до п. 2 Положення про оплату праці (додаток 5 до Колективного договору) система оплати праці працівників складається з: - фіксованого окладу (базова винагорода); - доплат і надбавок, передбачених чинним законодавством; - гнучкої системи преміювання за виконання групових та індивідуальних показників роботи.

Відповідно до Положення про одноразове преміювання працівників (додаток 7 до Колективного договору) преміювання за даним Положенням здійснюється в окремих випадках, за виконану роботу, направлену на поліпшення техніко-економічних або інших показників роботи товариства - запобігання аваріям або усунення їх наслідків у короткий термін, виконання робіт із ліквідації наслідків стихії, виконання заходів, направлених на підвищення надійності роботи устаткування, запобігання крадіжкам майна товариства, участь у виявленні або затриманні осіб, що скоюють псування майна товариства та в інших випадках (п. 1.1 положення), - а також приурочується до державних, професійних свят і до ювілейних дат заснування колективів товариства.

Преміювання працівників по даному Положенню здійснюється за окремим наказом у межах коштів, затверджених бюджетом товариства на ці цілі у поточному році (а.с. 2.3 Положення).

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилався на те, що доплата матеріальної допомоги при виході на пенсію мала скласти 29 418,46 грн, оскільки АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» не було включенню «Премії за роботу в зоні ризику» в розрахунки середніх заробітних плат за 2023 рік, вказуючи, що ним не виконувались окремі доручення (одноразового характеру), що не входять в обов`язки майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній, тощо.

В матеріалах справи містяться копії наказів про виплату премії за роботу у зоні ризику від 01 квітня 2023 року №145/1-ОД - у розмірі 80 грн за 1 год. виконання робіт у м.Костянтинівка; від 26 травня 2023 року № 225-ОД, 30 червня 2023 року №289/2-ОД, 31 липня 2023 року № 328-ОД, 26 серпня 2023 року № 373-ОД, 29 вересня 2023 року №428-ОД, 03 жовтня 2023 року №454/2-ОД, 03 листопада 2023 року №492-ОД, 01 грудня 2023 року № 528-ОД, - у розмірі 40 грн за 1 год. виконання робіт у регіоні, де проходять активні бойові дії за додатками, до яких включено позивача ОСОБА_1 .

Вказані Накази про виплату премії за роботу у зоні ризику не оскаржувалися та є чинними.

Зі змісту вищевказаних наказів про винагороду працівникам АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» вбачається, що премію за роботу у зоні ризику у відповідному розмірі працівникам наказано нарахувати у відповідності до вимог додатку 7 до колективного договору «Положення про одноразове преміювання працівників АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» для забезпечення надійного та безперебійного електропостачання споживачів Донецької області.

Стороною відповідача вказувала на те, цей вид преміювання у теперішній час обумовлюється необхідністю виконувати відновлювальні роботи, зокрема внаслідок обстрілів; оскільки дільниці для виконання цих робіт можуть різнитися, накази про преміювання відповідачем видаються окремо кожного місяця.

Тобто, у даному випадку роботодавець скористався своїм правом з нарахування додаткової (заохочувальної) виплати працівникам, у тому числі позивачу ОСОБА_1 , визначивши її як одноразову винагороду у відповідності до Положення про одноразове преміювання працівників АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».

Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період. Якщо період, за який нараховано премію чи іншу заохочувальну виплату, працівником відпрацьовано частково, під час обчислення середньої заробітної плати враховується сума у розмірі не більше фактично нарахованої суми премії чи іншої заохочувальної виплати.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються: а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); г) премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності, за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо; е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; и) виплати, пов`язані з святковими та ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати; м) заробітна плата, яка нарахована за час роботи у виборчих комісіях, комісіях всеукраїнського референдуму; н) винагороди державним виконавцям; о) грошова винагорода за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці та для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Перелік передбачених підпунктом «б» пункту 4 Порядку №100 виплат, які не включаються при обчисленні середньої заробітної плати, не є вичерпним.

На підставі наведеного вище суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача щодо необхідності включення премії за роботу в зоні ризику в розрахунки середніх заробітних плат за 2023 рік не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги позивача в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного його тлумачення, що не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Щодо вимог позивача про стягення з відповідача доплати до подвійного розміру за роботу в неробочі дні за 2022 і 2023 року в розмірі 9 217,72 грн, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

04 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 звертався на адресу відповідача з заявою про проведення доплати за роботу у неробочі дні за 2022 рік та 2023 рік, вказуючи що 19 липня 2022 року ст. 72 КЗпП України вступила в дію та ним у вказані місяці була відпрацьована місячна норма робочого часу в повному обсязі.

04 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся до адресу відповідача щодо надання відповіді на його заяву від 04 січня 2024 року про виплату доплати за роботу у вихідні, неробочі дні у 2022-2023 р.р., вказуючи, що заяву було направлено 04 січня 2024 року з корпоративної пошти, яка у теперішній час заблокована для нього у зв`язку із звільненням. Відповідь не отримана. Доплата не проведена.

АТ «ДТЕК Донецькі електричні мережі» на адресу позивача ОСОБА_1 надано відповідь на заяву щодо виплати компенсації за роботу у вихідні дні, від 09 січня 2024 року. Зазначено, що статтею 72 КЗпП України передбачено два взаємовиключних способу компенсації за роботу у вихідний день - надання іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Умовами наказів товариства № 450-ОД від 18 листопада 2022 року, № 471/1-ОД від 02 грудня 2022 року, № 476-ОД від 09 грудня 2022 року, № 487-ОД від 23 грудня 2022 року, № 75-ОД від 10 лютого 2023 року, №139-ОД від 31 березня 2023 року, № 227-ОД від 26 травня 2023 року, № 283-ОД від 30 червня 2023 року, № 297-ОД від 07 липня 2023 року, № 395-ОД від 01 вересня 2023 року, згідно яких позивача було залучено до роботи у вихідні дні, передбачалась компенсація у вигляді одинарного посадового окладу за фактично відпрацьований час та іншого дня відпочинку у найближчий час, а термін наданні іншого дня відпочинку визначався за згодою сторін. Зазначено, що своїм правом на надання днів відпочинку за роботу у зазначені вихідні дні позивач до цього часу не скористався. Повідомлено, що враховуючи викладене, вимоги позивача щодо виплати подвійної оплати за роботу у вихідні дні 2022-2023 роки не можуть бути задоволені з боку товариства, разом з тим зазначено про можливість взяти дні відпочинку у найближчий час шляхом подання відповідної заяви.

Позивач ОСОБА_1 звертався до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці щодо можливого порушення законодавства про працю керівництвом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» в частині невиплати компенсації за роботу у вихідні, неробочі дні за період з 19 липня 2022 року по 11 січня 2024 року.

У відповіді від 29 січня 2024 року на звернення позивача зазначено про направлення на адресу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» листа щодо ефективних засобів дотримання законодавства та запобігання можливим його порушенням.

Зазначено, що 15 березня 2022 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ (далі - Закон № 2136-ІХ) (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX (далі - Закон № 2352)). Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Зауважено, що у період з 24 березня 2022 року до 18 липня 2022 року норми статті 72 КЗпП України не застосовувались згідно з частиною 6 статті 6 Закону № 2136-IX. Проте, Законом України № 2352-IX до норм Закону № 2136 було внесено зміни, відповідно до яких ст. 72 КЗпП України виключено з переліку норм, які не застосовуються у період дії воєнного стану. Ці зміни набули чинності 19 липня 2022 року, тощо.

Згідно із п. 4.1 Колективного договору між генеральним директором ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та трудовим колективом, із змінами та доповненнями, зобов`язаннями власника визначено встановлення періоду робочого часу для оплати праці - місяць, в межах затвердженого балансу тривалості робочого часу на відповідний місяць. Забезпечення тривалості робочого часу для працівників товариства 40 годин на тиждень (п. 4.2). Вихідними днями встановлено: суботу та неділю, тощо (п. 4.9).

Відповідно до п. 18 Положення про оплату праці (додаток 5 до Колективного договору) зазначено про здійснення організації та оплати праці за роботу у вихідні, святкові дні та понаднормовий час згідно чинному законодавству. За згодою сторін робота у вихідні дні компенсується шляхом надання іншого дня відпочинку або оплачується в подвійному розмірі (ст. 72 КЗпП України). Робота в святкові та неробочі дні оплачується в подвійному розмірі. За бажанням працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому надається інший день відпочинку (ст. 107 КЗпП України). Оплата роботи у вихідні, святкові та неробочі дні обчислюється згідно зі ст. 107 КЗпП України за години, фактично відпрацьовані у ці дні. За роботу у вихідні, святкові дні, понаднормовий час, активний час за період чергування вдома у вихідні та святкові дні проводиться нарахування доплат та надбавок до тарифної ставки (посадового окладу) на одинарну тарифну ставку.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку (додаток 12 до Колективного договору) встановлено, що відповідно до статті 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу не може перевищувати 40 годин на тиждень (п. 5.1). У пат «ДТЕК Донецькобленерго» встановлюється п`ятиденний робочий тиждень (п. 5.3). Вихідними днями встановлюються субота та неділя (п. 5.7). Працівник може бути залучений до роботи у вихідні дні та (або) святкові дні тільки у виняткових випадках, що визначаються законодавством (стаття 71 КЗпП України), а саме: для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків; для відвернення нещасних випадків, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, загибелі або псування майна; для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства; для виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (п. 5.18.1).

Як вбачається з наданих стороною відповідача копій наказів про роботу у вихідні дні від 18 листопада 2022 року № 450-ОД, 02 грудня 2022 року № 471/1-ОД, 09 грудня 2022 року №476-ОД, 23 грудня 2022 року № 487-ОД, 10 лютого 2023 року № 75-ОД, 31 березня 2023 року № 139-ОД, 26 травня 2023 року № 227-ОД, 30 червня 2023 року № 283-ОД, 07 липня 2023 року № 297-ОД, 01 вересня 2023 року №395-ОД, наказано залучити до роботи у відповідні вихідні дні з компенсацією у вигляді одинарного посадового окладу за фактично відпрацьований час та іншого дня відпочинку у найближчий час працівників товариства згідно додатків, до яких включено позивача ОСОБА_1 .

Позивачем в позовній заяві не порушується питання про скасування вищезазначених наказів в частині визначення способу компенсації за роботу у вихідні дні.

Відповідно до статті 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Положеннями статті 107 КЗпП України передбачено, що робота у святковий і неробочий день (частина 4 статті 73) оплачується у подвійному розмірі: відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки: працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Відповідно до Положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ, у період з 24 березня 2022 року до 18 липня 2022 року норми статті 72 КЗпП України не застосовувались згідно з частиною 6 статті 6 Закону № 2136-IX. Законом України № 2352-IX до норм Закону № 2136 було внесено зміни, відповідно до яких ст. 72 КЗпП України виключено з переліку норм, які не застосовуються у період дії воєнного стану.

При цьому законодавчі зміни щодо дії положень ст. 72 КЗпП України у період воєнного стану не виключають можливості визначення за згодою роботодавця та працівника способу компенсації за роботу у вихідний день у вигляді надання іншого дня відпочинку.

Крім того, згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» працівникам, які залучались до роботи у святковий чи неробочий день, вона оплачується за години, відпрацьовані в ці дні: відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; тим, чия праця оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної такої ставки, а тим, хто одержує місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки понад оклад, якщо ця робота провадилась у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної такої ставки, якщо цю норму було перевищено.

На бажання працівника, який працював у святковий або неробочий день, йому може бути надано інший день відпочинку за умови, що робота в цей день виконувалась понад установлену місячну норму робочого часу.

Робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.

Таким чином, спосіб компенсації за роботу у вихідний день (надати інший день для відпочинку чи здійснити підвищену оплату) визначається за згодою між роботодавцем та працівником, (незалежно від того, від кого виходить ініціатива), і в наказі про залучення працівників до роботи у вихідний день конкретно зазначається, у який саме спосіб працівникові компенсуватиметься робота у вихідний день. Наказ доводиться до відома працівників, які залучаються до роботи у вихідний день.

Про необхідність залучення до роботи у вихідний день позивач повідомлявся засобами телефонного зв`язку, про що пояснив у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 , який зазначив, що по телефону отримував згоду позивача, доводив до відома задачі, які треба виконати, тощо.

Частиною третьою статті 29 КЗпП України визначено, що ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. У трудовому договорі за згодою сторін можуть передбачатися альтернативні способи ознайомлення працівника, крім інформації, визначеної пунктом 4 частини першої цієї статті, що доводиться до відома працівників у порядку, встановленому цією статтею.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

З копій наказів про роботу у вихідні дні вбачається визначення компенсації такої роботи саме у вигляді одинарного посадового окладу за фактично відпрацьований час та іншого дня відпочинку у найближчий час тощо, що узгоджується з п. 18 Положення про оплату праці (додаток 5 до Колективного договору).

Оплата роботи у вихідні дні у визначеному зазначеними наказами розмірі проведена відповідачем, що відображено у наявних у матеріалах справи розрахункових листах.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що вимоги позивача про необхідність доплати в подвійному розмірі за роботу у вихідні дні за 2022 рік і за 2023 рік, а також похідних вимог про стягнення доплати компенсації за невикористані дні відпусток в розмірі 11565,20 грн, є необґрунтованими.

При цьому слід зауважити, що питання щодо недоплати в подвійному розмірі за роботу у вихідні дні позивачем не ставилось протягягом 2022 - 2023 років.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідач до відпрацьованих в 2023 році 249 робочих днів безпідставно додав 58,5 годин роботи в вихідні дні, як 7 робочих днів роботи в вихідні дні при розрахунку середньодобового заробітку АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» часи роботи у вихідні дні безпідставно зарахували як робочі дні і додали в розрахунок середньодобового заробітку, як відпрацьовані робочі дні, чим зменшили середньодобовий заробіток і відповідні виплати, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки відповідно до п. 7 ч.4 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Таким чином, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» здійснило нарахування компенсації невикористаних днів відпустки у відповідності із діючим законодавством України, та своєчасно, під час звільнення виплатила ці суми позивачу.

Посилання позивача на те, що, судом не встановлено, а з боку відповідача не було підтверджено документально, що свідок ОСОБА_3 є безпосереднім керівником позивача, не олегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в матеріалах справи є посадова інструкція ОСОБА_1 відповідно до п.1.6. якої, майстер бригади безпосередньо підпорядковується провідному інженеру регіону електричних мереж.

Протягом тривалого часу позивач ОСОБА_1 , відповідно до прийнятих відповідачем наказів, добровільно виходив на роботу у вихідні дні, щомісячно отримував розрахункові листи про нарахування заробітної плати, в яких вказана одноразова оплата за таку роботу, вказаний вид компенсації не оскаржував, тобто був згоден із виплаченою компенсацією та і надалі продовжував виконувати роботу на таких умовах. Отже, оплата роботи у вихідні дні у визначеному зазначеними наказами розмірі проведена відповідачем, що відображено у наявних у матеріалах справи розрахункових листах.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, не спростовують висновків суду, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: