Провадження №2/932/4266/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра в складі: головуючого-судді Цитульського В.І., за участю секретаря судового засідання Підопригори Р.А., розглянувши у спрощеному провадженні, без виклику учасників, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Основні процесуальні рішення та дії.

28.05.2025 позивач звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту в сумі 34 235,22 грн, з яких 10 582,96 грн заборгованість по кредиту, 23 652,26 грн - по процентах за користування кредитом.

Також позивачем заявлено судові витрати, а саме про судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

26.09.2025 для розгляду справи визначено суддю Цитульського В.І.

Ухвалою судді від 29.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження.

04.11.2025 відповідачем надано відзив на позовну заяву.

Узагальнені доводи позивача.

В межах кредитного договору №247005209 від 31.05.2024, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, останній кредит в сумі 10 900 грн.

Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитом становить 34 235,22 грн, з яких 10 582,96 грн заборгованість по кредиту, 23 652,26 грн - по процентах за користування кредитом.

Право вимоги за кредитом перейшло до позивача на підставі договору факторингу від 26.11.2024.

Узагальнені доводи відповідача.

Відповідач заперечує проти задоволення позову з наступних підстав: розмір нарахованих процентів є несправедливим та непропорційним; їх нарахування під час воєнного стану незаконне; їх розмір підлягає зменшенню судом; відповідачем повернуто кредит повністю та навіть більше; відповідач не отримував повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні; останній не отримував досудову вимогу про погашення кредиту.

Обставини, встановлені судом.

31.05.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №247005209 за умовами якого: кредитний ліміт - 10 900 грн; кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 30.06.2029; базова процентна ставка складає 1,500 відсотків в день від суми залишку кредиту за кожний день користування ним, що становить 547,500 відсотків річних; проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування (30 днів від дати отримання кредиту) позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування, після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.

Доказів надання кредиту позивачем не надано, разом із тим такий факт визнається відповідачем у відзиві.

Із розрахунку заборгованості та довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається: дата надання кредиту 31.05.2024; нараховані проценти за період з 31.05.2024 до 18.02.2025 - 23 652,26 грн; при цьому враховано сплату відповідачем кредиту в сумі 317,04 грн та процентів в сумі 15 995 грн.

Зокрема відповідачем сплачено: 28.06.2024 - 1 618 грн, 28.07.2024 - 5 008 грн, 29.07.2024 - 159 грн, 27.08.2024 - 4 605 грн, 25.09.2024 - 4 605 грн.

Позивачем долучено повідомлення відповідача про зміну кредитора від 26.11.2024, повідомлення про дострокове розірвання договору від 22.02.2025 та досудова вимога б/д.

Проте доказів надіслання відповідачу таких документі до позову не долучено.

Згідно договору факторингу від 26.11.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало право вимоги за кредитним договором №247005209 від 31.05.2024 до ТОВ «Таліон Плюс».

До суду надано також витяг з реєстру права вимоги від 26.11.2024, що згідно договору, вказує на перехід прав вимоги.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

За приписами ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно п.18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У відповідності до приписів статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі №347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18.

Висновки суду.

Факт укладення договору кредиту між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 визнається відповідачем.

Тобто відповідачем погоджено умови договору, в тому числі в частині розміру процентів за користування кредитом.

Позову про визнання недійсним договору кредиту, визнання недійсними чи зміни його окремих умов, зокрема з підстав їх несправедливості, як це передбачено у ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем не подавалося.

Відтак доводи про несправедливість умов договору кредиту в частині розміру процентів та порушення умов Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Такий висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними зокрема у постанові від 09.10.2024 у справі №582/202/22.

Покликання відповідачем на п.18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є хибним, оскільки такий пункт не стосується процентів, передбачених договором.

Відсутній спір і в частині отримання відповідачем коштів від товариства та розміру сплачених нею коштів на виконання договору кредиту.

Доводи відповідача про неотримання ним вимоги про стягнення коштів не мають значення для вирішення спору, адже обов`язкового досудового врегулювання спору для даних правовідносин не передбачено.

Разом із тим визначена кредитним договором денна процентна ставка 1,5 % суперечить ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», за якою така ставка не може перевищувати 1%.

Обрахований розмір заборгованості відповідача у відповідності до вимог вказаної норми становить 6 815,89 грн - тіло кредиту та 10 223,83 грн проценти за користування кредитом (розрахунок суду міститься в матеріалах справи).

Позивачем доведено факт отримання ним права вимоги до відповідача від первісного кредитора.

Відсутність доказів повідомлення відповідача про факторинг не свідчить про недійсність такого договору та не є перешкодою для задоволення позову.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання про задоволення позову частково.

Розподіл судових витрат.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір із загальним предметом, додаткову угоду якої окреслено послуги щодо стягнення заборгованості із відповідача та визначено фіксований розмір гонорару в сумі 5 000 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг (підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій - 1 000 грн; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) - 500 грн; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду - 3 500 грн) та платіжну інструкцію на таку ж суму.

В цій частині суд погоджується із завищенням розміру витрат та приймає до уваги лише 3 500 грн за підготовку позовної заяви.

Оскільки судом задоволено 49,77 % від ціни позову, із відповідача підлягає стягненню в користь позивача 1 205,69 грн в користь відшкодування судового збору та 1 742,04 грн в користь відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 задовільнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за договором кредиту №247005209 від 31.05.2024 в сумі 17 039,72 грн, з яких 6 815,89 грн - тіло кредиту та 10 223,83 грн проценти за користування кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 1 205,69 грн в користь відшкодування судового збору та 1 742,04 грн в користь відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.І. Цитульський