Справа № 243/9008/25
Провадження № 2/185/9192/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Добрелі Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом адвоката Бондаренка Дмитра Валерійовича, що діє від імені ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області про розірвання трудового договору,

встановив:

У вересні 2025 року адвокат Бондаренко Дмитро Валерійович, що діє від імені ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області про розірвання трудового договору.

Позов обґрунтовано тим, що позивач перебувала в трудових відносинах у відділі освіти культури, молоді та спорту Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області. У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ позивачка вимшена була припинити свою трудову діяльність, а через окупацію Красноріченської селищної територіальної громади Луганської області здійснити належним чином звільнення та отримати трудову книжку у позивачки можливості не було. Позивачка звернулась до ПФУ з заявою про перерахунок пенсії, проте при розгляді даної заяви було встановлено, що позивач працевлаштована за основним місцем роботи, у зв`язку з чим позивачка недоотримує щомісячну доплату до мінімального розміру пенсії та була вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, відповідно до заяви просив розглянути справу без участі позивача та його представника.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до заяви просив розглянути справу без участі представника сторони відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до відомостей про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб, ОСОБА_1 01.01.2021 року було прийнято на роботу за сумісництвом до Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області, відповідно до наказу №56-к/тр переведено до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області.

23 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою щодо перерахунку пенсії у зв`язку зі звільненням.

Рішенням № 46 про відмову в проведенні перерахунку, позивачці відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку зі звільненням, оскільки згідно Реєстру застрахованих осіб, державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на дату формування 23.05.2025, є інформація, що ОСОБА_1 працює з 01.01.2021 року у відділі освіти культури, молоді та спорту, Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області.

12 серпня 2025 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про звільнення її на підставі ст.4 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у зв`язку з фактичним припиненням трудових відносин з 01.03.2022 року, яку було направлено на електронну пошту відповідача.

За інформацією Департаменту освіти і науки Луганської обласної військової адміністрації, відділ освіти, культури, молоді та спорту Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області переміщений на підконтрольну Україні територію.

21 серпня 2025 року, після отримання вищезазначеної інформації, позивач направила заяву про звільнення та отримання копії наказу.

Позивачка бажає розірвати трудовий договір з відповідачем, однак те, що заява залишена відповідачем без реагування, позбавляє позивачку можливості розірвати трудові відносини з останньою у спосіб, передбачений КЗпП України. Таким чином, позивачка не може у встановленому законом порядку припинити трудові відносини з відповідачем, а тому наявні усі підстави визнані припиненими трудові відносини між сторонами у судовому порядку оскільки трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою.

Відповідно до норм ст.46 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно ст. 4 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ХІ , у зв`язку з веденням бойових дій у районах , в яких розташоване підприємство , установа , організація , та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк , зазначений у його заяві (крім випадків примусового залучення до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану , залучення до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури).

Згідно п. 1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу , визначену цією угодою , а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором , при юридично оформлених трудових відносинах, не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника.

У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП України залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи:

- припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку);

- розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38 ,39 КЗпП України);

- розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40 ,41 КЗпП України);

- розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3 , 7 ст.36 , ст.45 КЗпП України та ін.).

Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.

Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору; 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Згідно ч. 1ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3ст. 38 КЗпП України).

Відповідно до п.п. 2.2 , 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно ч. 1 ст.15 , ч. 1 ст.16 ЦК України 2003 року, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1 , 2ст. 5 ЦПК України), як зазначено в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20.

У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій, спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38КЗпП України.

Трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника.

Отже, наявні усі підстави для задоволення даного позову.

Керуючись ст.12,13,81,141,258,259,263- 265,280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов адвоката Бондаренка Дмитра Валерійовича, що діє від імені ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області про розірвання трудового договору.

Розірвати трудовий договір, укладений з 01.01.2021 згідно наказу № 56-к/тр між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області, , на підставі ст. 4 Закону України

«Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з 01 березня 2022

року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Відділ освіти, культури, молоді та спорту Красноріченської селищної ради Сватівського району Луганської області, , адреса місцезнаходження: Луганська обл, Сватівський р-н, селище Красноріченське, вул.Центральна, 20.

Суддя М. М. Перекопський